Справа № 280/3731/19
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 жовтня 2020 року (11 год. 10 хв.)Справа № 280/3731/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Лузан К.Ю.,

представника позивача Коробко С.Є., представника відповідача Юрчак О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.10.2018 № .

На обґрунтування позовних вимог позивач у позові та в уточненому позові зазначив, що відповідач провів перевірку позивача без законних підстав, оскільки відповідачем не надано копії належним чином завіреного листа, який направлявся позивачу про надання пояснень та їх документального підтвердження, не надано запити які направлялись відповідачем до банківських установ відносно позивача. Вважає, що перевірка проведена із порушеннями приписів ст.78 Податкового кодексу України. Також позивач зазначає, що відповідачем в розрахунку донарахованої пені за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, яка є додатком до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, зазначено реквізити ВМД по яким відповідачем визначено суму пені. Проте, ані вказаний розрахунок донарахованої пені, ані податкове повідомлення-рішення, ані акт перевірки не містить даних та реквізитів щодо договорів, на підставі яких проводилась господарська діяльність позивача та які були предметом перевірки. Відповідач в акті перевірки, який став підставою винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не вказано обґрунтування чому саме ті або інші експортні поставки ТМЦ стали предметом перевірки. Позивач зазначає, що відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків фізичними особами, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень: зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення; у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки. Висновки акта перевірки про виявлені вище зазначені порушення позивача не підтверджені конкретними первинними бухгалтерськими та податковими документами платника податків. Таким чином, акт перевірки в описаній вище частині порушень не відповідає вимогам законодавства, оскільки викладені в ньому факти не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського та податкового обліку. Позивач також зазначає, що по всім операціям ним вчасно отримано виручку, що підтверджується платіжними документами. Проте відповідачем первинні документи перевірені не були, під час перевірки відповідач використав лише бази даних. Для імпортних операцій первинними документами є імпортний контракт, специфікації до нього, ВМД, комерційний інвойс, міжнародна товарно-транспортна накладна, банківська виписка на купівлю та перерахування валюти. Позивач на підтвердження вчинених операцій до матеріалів справи надав копії імпортних контрактів, вантажно-митні декларації, платіжні документи, банківські виписки по рахункам, акти звіряння розрахунків з дебіторами та кредиторами, довідки банківських установ про обіги. Вказане спростовує твердження відповідача про відсутність первинних документів, які підтверджують отримання коштів від здійснення експортних операцій за 2015 по 2017 роки. На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 09.09.2019 відкрито загальне позовне провадження.

Відповідач позовні вимоги не визнав та надав суду відзив на позовну заяву та відзив на уточнену позовну заяву. Зазначає, що відповідачем проведена перевірка позивача з метою перевірки питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, та за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 дотримання законодавства, щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. За результатом перевірки складено акт від 23.08.2018. Акт перевірки направлено за місцем реєстрації ФОП ОСОБА_1 поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення 27.08.2018, та повернуто поштою 04.10.2018 з відміткою про причину повернення «за закінченням строку зберігання». За результатами проведеної перевірки встановлені порушення статті 1 Закону України «Про порядок розрахунків в іноземній валюті», а саме: здійснення у 2015-2017 роках експортних поставок ТМЦ та не отримано виручку у іноземній валюті від експорту продукції на його валютні рахунки на загальну суму 394970 євро. За результатами проведеної перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 19.10.2018 № на суму 6749582,63 грн. Відповідач зазначає, що у перевіряємий період позивач здійснювала експортні операції. Позивачу було надіслано лист від 17.05.2018 № 3422/14/08-01-13-05-05 (повернуто за закінченням терміну зберігання) про надання пояснень та їх документального підтвердження стосовно встановлених розбіжностей між задекларованою сумою доходів вартості товару, вивезеного за межі митної території України протягом 2015-2017 років та зазначеною сумою у річній податковій звітності. До банківських установ направлено запити. Перевіркою наявності у ФОП ОСОБА_1 заборгованості по розрахунках з контрагентами встановлено, що платником податків не надано до перевірки інформації щодо отримання коштів від здійснення експортних операції за 2015-2017 роки. Проте, позивач не повідомив відповідача про наявність платіжних документів щодо отримання коштів від здійснення експортних операції за 2015-2017 роки, а тому особи, які здійснювали перевірку об`єктивно не знали та не могли знати про існування таких документів, не могли надати їм оцінку та прийняти до уваги під час формування висновків перевірки. Так, посадовими особами відповідача при проведенні перевірки вживалися активні дії щодо з`ясування встановлених розбіжностей між задекларованою сумою доходів вартості товару, вивезеного за межі митної території України протягом 2015-2017 років та зазначеною сумою у річній податковій звітності, однак позивачем таких обставин повідомлено не було. Таким чином, бездіяльність позивача щодо ненадання до перевірки платіжних документів, що підтверджують отримання коштів від здійснення експортних операції за 2015-2017 роки, перешкодила можливості їх врахування під час проведення такої перевірки. Відповідно до частини першої ст. 1 Закону «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством. День виникнення порушення - перший день після закінчення встановленого законодавством строку розрахунків за експортною, імпортною операцією або строку, встановленого відповідно до раніше одержаних за цією операцією висновків. Таким чином. ФОП ОСОБА_1 в порушення частини першої ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» не отримано виручку в іноземній валюті від експорту продукції на його валютні рахунки на загальну суму 394970 євро. Просить відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Також окремо зазначив, що митна декларація №112040000/2016/002449 була визнана недійсною 19.08.2016. Тобто на момент перевірки вказана МД вже була анульована. Проте відповідач встановив порушення позивача у тому числі і щодо анулюваної декларації.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечила, з підстав викладених у відзиві. Зазначила, що позивачем для перевірки не надано жодних первинних документів, відтак ревізори використовували бази даних.

Враховуючи норми ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), у судовому засіданні 06.10.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, обставини якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

На підставі пп. 20.1.4 п.20.1 ст. 20, 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78,1.1 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України, відповідно наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 17.08.2018 № 2852 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фінансово - господарської діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) з метою перевірки питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, та за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 дотримання законодавства, щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За результатом перевірки складено Акт № 848/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 23.08.2018 (далі - Акт).

За результати проведеної перевірки встановлено порушення, зокрема, статті 1 Закону України «Про порядок розрахунків в іноземній валюті» із змінами та доповненнями внесеними пунктом 1 постанови Правління НБУ № 758 від 01.12.2014 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», а саме здійснення у 2015-2017 роках експортних поставок ТМЦ та не отримано виручку у іноземній валюті від експорту продукції на його валютні рахунки на загальну суму 394970 євро.

За результатами проведеної перевірки та на підставі виявлених порушень відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 19.10.2018 № , яким до позивача застосовано суму штрафних санкцій за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 6749582,63 грн.

Позивач не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням звернувся до суду із позовом про його скасування.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та покази свідка, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Так, позивач зазначає про порушення відповідачем приписів ПК України та вважає, що у відповідача були відсутні законні підстави для проведення перевірки позивача.

Суд із таким твердженням позивача не погоджується та зазначає наступне.

Відповідач направив позивачу запит про надання пояснень та їх документального підтвердження від 17.05.2018 №33225/14/08-01-13-05-05 на адресу реєстрації позивача, проте вказаний запит повернувся без вручення із зазначенням відділення поштового зв`язку «про закінчення терміну зберігання» (а.с.161-164).

У запиті відповідач зазначив, що ним отримано інформацію щодо можливого порушення позивачем вимог податкового законодавства в частині невідповідності задекларованих сум доходів вартості товару, вивезених за межі митної території України протягом 2015-2017 років.

Оскільки позивачем не надано контролюючому органу ані пояснень, ані жодних документів, відповідачем проведено позапланову невиїзну перевірку.

Підпунктом 20.1.2 п. 20.1 ст. 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Також, відповідно до п.73.3 ст. 73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У цьому випадку контролюючим органом виконані вимоги ст. 42 ПК України та запит надіслано за адресою місцезнаходження позивача.

Відповідно до п.78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Таким чином, оскільки позивач на запит контролюючого органу не надано пояснень та документального підтвердження, суд вважає, що відповідачем не порушені приписи ПК України щодо проведення перевірки.

Проте, суд вважає, що позивачем не допущено порушення вимог статті 1 Закону України «Про порядок розрахунків в іноземній валюті» із змінами та доповненнями внесеними пунктом 1 постанови Правління НБУ № 758 від 01.12.2014 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», та вважає хибним висновок відповідача, що позивачем не отримано виручку у іноземній валюті від експорту продукції на його валютні рахунки на загальну суму 394970 євро, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в у повноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншою документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічною розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.

Водночас Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою cт. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Пунктом 2.2 розд. 2 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціям, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 року №136, встановлено що відлік законодавчо встановленого строку розрахунків банк починає з наступного календарного дня після дня оформлення митної декларації або підписання акта, рахунку (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Так, судом встановлено, поясненнями представника відповідача та свідка підтверджено, що під час перевірки ревізорами використано лише інформаційну базу даних «ІС Податковий блок», АІСЦБД ДРФО.

В той же час, відповідно до наданих позивачем первинних документів, які є додатками до позовної заяви, вбачається, що позивачем виручка іноземній валюті від експорту продукції отримана вчасно, що підтверджується доказами, які містяться у матеріалах справи.

Також, суд зазначає, що відповідно до листа Дніпровської митниця Держмитслужби від 27.07.2020 (а.с.247, т. 2), митна декларація №112040000/2016/002449 була визнана недійсною 19.08.2016.

Тобто на момент перевірки вказана МД вже була анульована.

Проте, відповідач встановив порушення вимог податкового законодавства позивача у тому числі і щодо вказаної анульованої декларації.

Суд також зазначає, що податковим органом направлялись запити до банківських установ (а.с.165 168, т. 2) щодо строків розрахунків за експортними операціями позивача за перевіряємий період, проте відповіді отримано не було.

Таким чином, суд вважає, що позивачем надано суду докази, які підтверджують, що ним не було порушено строків отримання виручки в іноземній валюті, що відповідачем не спростовано, а відтак, позивачем не вчинено порушення вимог статті 1 Закону України «Про порядок розрахунків в іноземній валюті» із змінами та доповненнями внесеними пунктом 1 постанови Правління НБУ № 758 від 01.12.2014 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України».

На підставі викладеного, підстави для донарахування позивачу пені у розмірі 6749582,63 грн. за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД відсутні.

Отже, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність необхідної сукупності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.10.2018 № .

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 8836,60грн. (вісім тисяч вісімсот тридцять шість грн. 60 коп.).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 16.10.2020.

Суддя Ю.В. Калашник