Справа № 280/3661/20
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № 280/3661/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційні скарги Прокуратури Запорізької області, Офісу Генерального прокурора

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року, (суддя суду першої інстанції Сіпака А.В.), прийняту в м. Запоріжжя у відкритому судовому засіданні, за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Запорізької області, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, наказу,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.07.2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу прокуратури Запорізької області № 739к від 29.04.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу з підт римання публічного обвинувачення в суді прокуратури Запорізької області та органів прокура тури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" у перший робочий день після закінчення відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку або до фактичного виходу працівника, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі. В іншій частині вимог заяви - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції Прокуратура Запорізької області звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви позивача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що до суду першої інстанції ОСОБА_1 не надано належних і допустимих, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, доказів та не наведено обґрунтованих доводів, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди її правам та інтересам, унеможливлення їх захисту без вжиття відповідних заходів або ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, а отже, й не доведено наявності будь-яких правових підстав для вжиття адміністративним судом заходів забезпечення її позову, відповідно до ст. 150 КАС України. Відповідач зазначає, що доводи позивача про те, що оскаржуваним в цій справі наказом визначено подію, за настання якої її буде звільнено і без застосування судом заходів забезпечення позову у цій справі шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу її буде звільнено з займаної посади, є необґрунтованими, оскільки такі доводи не вказують на наявність відповідних правових підстав для задоволення заяви позивача.

Офіс Генерального прокурора також не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу про забезпечення позову - скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що внаслідок вжиття заходів забезпечення позову в даному випадку суд першої інстанції фактично поставив під сумнів рішення кадрової комісії та наказу про звільнення без надання правової оцінки підставам для їх прийняття, а відтак тимчасово вирішив майбутній спір по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та виходить за межі встановлених підстав для його забезпечення.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційні скарги, в якому позивач просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без задоволення, а апеляційні скарги - без задоволення. Позивач зазначає, що на її думку, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що без зупинення дії оскаржуваного наказу прокуратури Запорізької області позивача було б звільнено з посади, що значно унеможливить захист прав та законних інтересів позивача, а також виконання судового рішення в майбутньому.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Прокуратури Запорізької області, Офісу генерального прокурора та просила: визнати протиправним та скасувати рішення другої кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором відділу з підтримання публічного обвинувачення в суді прокуратури Запорізької області ОСОБА_1 атестації за ре зультатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички; визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Запорізької області №739 к від 29.04.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу з підтримання публічного обвинувачення в суді прокуратури Запорізької області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про про куратуру" у перший робочий день після закінчення відпустки для догляду за дитиною до досяг нення нею трирічного віку або до фактичного виходу працівника.

14 липня 2020 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просить забезпечити її позов шляхом: заборони Прокуратурі Запорізької області вчиняти дії щодо звільнення ОСОБА_1 з органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру"; зупинити дію наказу прокурора Запорізької області № 739 К від 29.04.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу з підтримання публічного обвинувачення в суді прокуратури Запорізької області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про про куратуру" у перший робочий день після закінчення відпустки для догляду за дитиною до досяг нення нею трирічного віку або до фактичного виходу працівника.

Заява обгрунтована тим, що починаючи з 16.04.2018 позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, строк якої спливає 08.08.2020. У звязку з цим має побоювання стосовно того, що позовна заява не буде розглянута до моменту закінчення строку перебування у відпустці для догляду за дитиною (08.08.2020), у звязку з чим після її завершення на виконання оскаржуваного наказу прокурора Запорізької області № 739К від 29.04.2020 її фактично буде звільнено з посади у перший робочий день після закінчення відпустки для догляду за дитиною, що призведе до порушення трудових прав, зокрема позбавить засобів до існування. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення порушених прав і інтересів, за захистом яких позивач звернулася.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до наказу прокуратури Запорізької області від 29.04.2020 №739к позивача буде звільнено із займаної посади із органів прокуратури, що свідчить про можливість заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, а також може значно ускладнити виконання рішення, ухваленого судом за результатами розгляду позову в адміністративній справі, суд приходить до висновку, що у разі відмови у забезпеченні позову, фактично буде неможливо виконати рішення суду, в разі його задоволення.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частинами першою, другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами.

В той же час, суд апеляційної інстанції зазначає, що заходи забезпечення адміністративного позову мають бути належними та відповідними заявленому адміністративному позову, стосуватись прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі з приводу порушення яких заявлено адміністративний позов.

Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності звязку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, а також повинні відповідати позовним вимогам на забезпечення яких вони заявлені.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач у даній справі звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування рішення другої кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором відділу з підтримання публічного обвинувачення в суді прокуратури Запорізької області ОСОБА_1 атестації за ре зультатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички, а також наказу прокурора Запорізької області №739 к від 29.04.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу з підтримання публічного обвинувачення в суді прокуратури Запорізької області та органів прокуратури.

Однак, позивачем не наведено суду доказів та обґрунтованих доводів того, що очевидною є протиправність оскаржуваного рішення відповідача, не надано обґрунтувань та доказів неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів, необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття таких заходів.

Тобто, позивачем в своєму клопотанні фактично не наведено підстав для забезпечення позову, клопотання позивача містить лише посилання на ту обставину, що позивача буде звільнено зі служби після закінчення строку відпустки по догляду за дитиною і до цього часу позов не буде розглянуто судом.

Однак, вказане не може слугувати безумовною підставою для забезпечення адміністративного позову в силу приписів КАС, оскільки наведені обставини не відповідають підставам для забезпечення адміністративного позову, визначеним адміністративним законодавством.

Відтак, приведені позивачем обставини та доводи не дають підстав для забезпечення адміністративного позову.

Суд апеляційної інстанції під час розгляду питання про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу про звільнення враховує правову позицію висловлену Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 з питань проходження публічної служби, відповідно до якого позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті. У разі задоволення такої заяви суд своєю ухвалою фактично подовжує правовідносини публічної служби для позивача, але ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою для виникнення та зміни таких правовідносин.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що інститут забезпечення адміністративного позову покликаний захищати порушені права та оспорювані інтереси позивача до винесення рішення справи по суті. Між тим, заходи забезпечення адміністративного позову не можуть бути використані як окремий, не пов`язаний із адміністративним позовом, вид зобов`язання, що покладається на відповідача або третіх осіб для досягнення мети, не передбаченої безпосередньо позовними вимогами, оскільки таке їх використання суперечить приписам ст. 150 КАС України.

Вищевказане залишилось поза увагою суду першої інстанції при вирішенні клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення адміністративного позову, що призвело до неправильного вирішення цього питання.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Керуючись ст. 243, ст. 311, ст. 312, ст. 317, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Прокуратури Запорізької області - задовольнити.

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора - задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року в адміністративній справі №280/3661/20 - скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 21 липня 2020 року та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 20.10.2020 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай