Справа № 440/4567/20
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4567/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

25 серпня 2020 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 07 травня 2020 року.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що спірне податкове повідомлення-рішення винесено контролюючим органом за відсутності достатніх правових підстав для цього. Наполягає на тому, що ФОП ОСОБА_2 станом на дату проведення фактичної перевірки правомірно та за наявності відповідних ліцензій здійснював реалізацію підакцизних товарів, а висновки відповідача про протилежне не відповідають фактичним обставинам. Відтак вважає, податкове повідомлення-рішення № від 07 травня 2020 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

14 вересня 2020 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що останній день дії ліцензії позивача на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями з початком дії 13 жовтня 2018 року є 12 жовтня 2019 року, останній день дії ліцензії позивача на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами з початком дії 15 жовтня 2018 року є 14 жовтня 2019 року. Таким чином, дати 12 жовтня 2019 року та 14 жовтня 2019 року відповідно не включаються до терміну дії ліцензій, оскільки використання прийменника "до" не передбачає включення дати, яка стоїть після прийменника до вказаного проміжку часу. Також пояснив, що згідно заяв на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 08 жовтня 2019 року (вхідний ГУ ДПС у Полтавській області від 08 жовтня 2019 року № 2019 ФОП/О/9074/16-31) датою початку дії нової ліцензії є 14 вересня 2019 року, а згідно заяви на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами від 08 жовтня 2019 року (вхідний ГУ ДПС у Полтавській області від 08 жовтня 2019 року № ФОП/О/9077/16-31) датою початку дії нової ліцензії є 14 вересня 2019 року. Попередня ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями була чинною по 12 жовтня 219 року, а Попередня ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами була чинною по 14 жовтня 2019 року. Таким чином, реалізація підакцизної продукції 15 жовтня 2019 року здійснювалась позивачем без відповідних ліцензій. Поряд з цим, у відзиві на позовну заяву контролюючий орган вказує про необхідність розгляду даної справи за участі його представника, однак, не вказує жодних обґрунтувань щодо доцільності розгляду справи саме за участю представника контролюючого органу.

У відповіді на відзив від 22 вересня 2020 року позивач заперечував викладені у відзиві на позов доводи контролюючого органа та наполягав на наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи на те, що від сторін у встановлений ухвалою від 26 серпня 2020 року строк не надійшло заперечень проти розгляду цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження, останню розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статей 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши матеріали позовної заяви, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєстрований як фізична особа-підприємець /а.с. 16/.

Позивач здійснює свою підприємницьку діяльність в магазині за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою здійснення підприємницької діяльності позивач оформив ліцензії:

на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) реєстраційний № 1800539 з терміном дії з 13 жовтня 2018 року до 13 жовтня 2019 року /а.с. 17/;

на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами реєстраційний № НОМЕР_1 з терміном дії з 15 жовтня 2018 року до 15 жовтня 2019 року /а.с. 19/.

У подальшому, позивач оформив ліцензії:

на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами реєстраційний № НОМЕР_2 з терміном дії з 16 жовтня 2019 року до 16 жовтня 2020 року /а.с. 20/;

на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) реєстраційний № 1902848 з терміном дії з 14 жовтня 2019 року до 14 жовтня 2020 року /а.с. 18/.

На підставі наказу Головного управління ДПС у Полтавській області № 781 від 14 квітня 2020 року посадовими особами контролюючого органу 14 квітня 2020 року здійснено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за місцем фактичного провадження його діяльності (магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, результати якої оформлені актом від 14 квітня 2020 року № 52/16/31/32/02/ НОМЕР_3 /а.с. 43-46/.

Перевіркою встановлено, що на момент її проведення позивачем здійснюється роздрібна торгівля алкогольними напоями (пивом) та тютюновими виробами: виявлено факт реалізації 13 жовтня 2019 року алкогольних напоїв, а саме: пляшки віскі "Jameson" місткістю 1.0 л за ціною 843,00 грн., пляшки горілки "Старий Житомир" 0,5 л за ціною 89,40 грн., та пляшки горілки "Старий Житомир" 0,7 л за ціною 125,20 грн., дві пляшки коньяку "Еріставі Грузія" 3* 0,5 л за ціною 151,90 грн., а також встановлено факт реалізації 13 жовтня 2019 року тютюнових виробів - сигарел "Кофе крем" у кількості 2 шт. за ціною 15,00 грн./1шт., чим порушено вимоги частини двадцятої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

16 квітня 2020 року позивачем на адресу контролюючого органа направлено заперечення на акт перевірки від 14 квітня 2020 року № 52/16/31/32/02/ НОМЕР_3 /а.с. 12-13/.

Рішенням від 04 травня 2020 року ГУ ДПС у Полтавській області визнало висновки акта перевірки від 14 квітня 2020 року № 52/16/31/32/02/ НОМЕР_3 обґрунтованими /а.с. 14-15/.

На підставі висновків вищевказаного акта перевірки контролюючим органом 07 травня 2020 року прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким до позивача у відповідності до пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та абзацу 6 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" застосовано штрафні (фінансові) санкції до в сумі 34000,00 грн. за порушення вимог частини двадцятої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" /а.с. 8/.

Не погоджуючись з правомірністю зазначеного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (надалі - Закон № 481/95-ВР) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України. Дія цього Закону не поширюється на роздрібну торгівлю винами столовими, крім випадків, передбачених цим Законом, а також на виробництво вин виноградних і плодово-ягідних, напоїв медових, наливок і настоянок, виготовлених громадянами в домашніх умовах для власного споживання.

Статтею 16 Закону № 481/95-ВР встановлено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Частиною двадцятою статті 15 Закону № 481/95-ВР передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Частиною першою статті 17 Закону № 481/95-ВР визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з абзацом 6 частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Стаття 1 Закону № 481/95-ВР визначає, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

За змістом статті 15 Закону № 481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво). Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального). У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах. У заяві на видачу ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами зазначається адреса місця торгівлі. Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Таким чином, Законом № 481/95-ВР лише встановлюється, що ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік. При цьому, Закон № 481/95-ВР не визначає дати, з якої суб`єкт господарювання набуває право на здійснення ліцензійної господарської діяльності, а також дати, якою закінчується цей термін.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2015 року № 609 затверджений Перелік органів ліцензування, до яких відносяться територіальні органи ДФС.

Зразки ліцензій на право здійснення експорту, імпорту, оптової та роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами затверджені наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі від 14 травня 1996 року № 260.

Крім того, наказом Державної фіскальної служби України від 24 жовтня 2014 року № 213 затверджені Рекомендації щодо організації роботи головних управлінь ДФС України із приймання документів та видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

За змістом наказу Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі від 14 травня 1996 року № 260 до реквізитів, які повинна мати ліцензія, входять, зокрема, реєстраційний номер ліцензії, дата реєстрації; термін дії "з" - "до"; дата видачі ліцензії.

Таким чином, "дата реєстрації", "термін дії", "дата видачі ліцензії" є окремими даними, які зазначаються в ліцензії.

Матеріалами справи підтверджується, що з метою здійснення підприємницької діяльності позивач оформила відповідні ліцензії, а саме: на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) реєстраційний № 1800539 з терміном дії з 13 жовтня 2018 року до 13 жовтня 2019 року /а.с. 17/ та на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами реєстраційний № 1800436 з терміном дії з 15 жовтня 2018 року до 15 жовтня 2019 року /а.с. 19/.

При цьому, термін дії в ліцензіях позивача визначений не шляхом надання ліцензіату права упродовж календарного року здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями (пивом) і тютюновими виробами, оскільки в даному випадку виникає необхідність визначати дату або подію, з якої ліцензії діють, а визначено дати початку та закінчення дії ліцензій - з 13 жовтня 2018 року до 13 жовтня 2019 року та з 15 жовтня 2018 року до 15 жовтня 2019 року відповідно.

Враховуючи викладене, суд вважає неможливим застосування до визначення строку дії ліцензій положень статті 254 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Статтями 251, 252 Цивільного кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно вимог частини першої статті 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Натомість, відповідно до зразків ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, затверджених наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі від 14 травня 1996 року № 260, яким відповідають й ліцензії позивача № 1800539 та № 1800436, у них зазначаються терміни їх дії, тобто встановлений певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Враховуючи, що в ліцензіях позивача зазначений термін їх дії - з 13 жовтня 2018 року до 13 жовтня 2019 року та з 15 жовтня 2018 року до 15 жовтня 2019 року відповідно, суд вважає, що органом, якій видав ліцензії надано право суб`єкту господарювання здійснювати ліцензійну діяльність, а саме, роздрібну торгівлю алкогольними напоями (пивом) з 13 жовтня 2018 року до 13 жовтня 2019 року, а тютюновими виробами починаючи з 15 жовтня 2018 року до 15 жовтня 2019 року включно. При цьому, що оскільки дата закінчення строку поєднана з прийменником "до", то така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь. У такому випадку ліцензійні дії суб`єкта господарювання в період визначений в ліцензії є правомірними, тобто такими, які дозволені відповідним суб`єктом владних повноважень.

Суд також зважає, що статтею 4 Податкового кодексу України визначені основні принципи податкового законодавства, одним з яких є презумпція правомірності рішень платника податку (підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України).

Зазначений принцип застосовується у тому числі в правовідносинах щодо оскарження рішень контролюючих органів (стаття 56 Податкового кодексу України).

Пунктом 56.21 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Також суд враховує, що позивач як платник податків діяв добросовісно. Зокрема, враховуючи, що дія ліцензій на роздрібну торгівлю алкогольними напоями (пивом) визначена до 13 жовтня 2019 року, а дія ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами встановлена до 15 жовтня 2019 року, позивач заздалегідь подбав про видачу нових ліцензій на роздрібну торгівлю алкогольними напоями (пивом) та тютюновими виробами шляхом звернення до контролюючого органа з відповідними заявами.

Як свідчать матеріали справи, за результатами розгляду поданих заяв позивачу видані нові ліцензії, а саме: ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами реєстраційний № 1902409 з терміном дії з 16 жовтня 2019 року до 16 жовтня 2020 року /а.с. 20/ та ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) від реєстраційний № 1902848 з терміном дії з 14 жовтня 2019 року до 14 жовтня 2020 року /а.с. 18/.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач під час розгляду справи не довів належними, достатніми та допустимими доказами фактичне допущення позивачем порушення вимог частини двадцятої статті 15 Закону № 481/95-ВР, та, як наслідок, не підтвердив правомірності винесення контролюючим органом щодо останнього спірного податкового повідомлення-рішення.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ФОП ОСОБА_1 та наявність підстав для їх задоволення.

Під час ухвалення зазначеного рішення судом враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 815/4128/16 та від 18 квітня 2019 року у справі № 815/1871/16.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № від 07 травня 2020 року.

Стягнути з Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.О. Чеснокова