Справа № 540/2173/20
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2173/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю представника відповідача - Гордієнко Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

встановив:

І. Зміст позовних вимог

10 серпня 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивачка, ФОП ОСОБА_2 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі), у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі від 17.07.2020 р. № 01790506, прийняте за наслідками проведення фактичної перевірки від 27 червня 2020 року як таке, що не відповідає вимогам законодавства.

II. Позиція позивачки та заперечення відповідача

Вказані вимоги позивачка обґрунтовує тим, що висновки акту фактичної перевірки та порушення, встановлені посадовими особами відповідача під час її проведення, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення не відповідають вимогам Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі Закон № 481/95-ВР) та ґрунтуються на недостовірній інформації та непідтверджених фактах. Позивачка стверджує, що здійснює реалізацію вин на розлив у тару, а тому твердження посадових осіб відповідача щодо зберігання нею алкогольних напоїв без марок акцизного збору є безпідставним. При цьому, позивачка вказує, що жодним нормативно-правовим актом, який регулює торгівлю алкогольними напоями на розлив, а не в роздріб, не передбачено обов`язку платника податків та способу зберігання марки акцизного податку після відкриття пляшки чи іншої тари з алкогольним напоєм.

17.09.2020 р. позивачкою подано до суду відповідь на відзив, якою відхиляє заперечення відповідача. Вказує, що як доказ факту знаходження алкогольних напоїв не на зберіганні для продажу, а в обігу (реалізації) на розлив, надає письмовий доказ - "звіт документів із носія", який доводить реалізацію нею ще 03 червня 2020 р. (до перевірки) вина на розлив з тари, яку виявили представники відповідача без акцизних марок (у звіті цей доказ представлений примірниками фіскальних чеків № та № ). Вважає посилання відповідача на правовий висновок Верховного суду у справі № 805/2917/17 не підлягає застосуванню в цій справі оскільки правовідносини щодо яких він зроблений не є подібними, адже підставою для задоволення даного позову є не довжина акцизної марки, а її відсутність внаслідок того, що марка була знята перед введенням алкогольного напою в обіг (реалізацією) на розлив.

05.10.2020 р. позивачка надала до суду заяву про розгляд справи без її участі на підставі наявних у справі доказів.

03.09.2020 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позову, оскільки оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 17.07.2020 року № 01790506 прийнято за наслідками проведеної у присутності ФОП ОСОБА_2 фактичної перевірки, в ході якої встановлено порушення ст. 11 Закону № 481/95-ВР щодо зберігання алкогольних напоїв без акцизної марки, яке стало підставою для застосування до позивачки відповідно до ст. 17 цього Закону штрафу у сумі 17 000,00 грн. за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку. Щодо доводів позивачки про відсутність акцизних марок на упаковках вина внаслідок його реалізації на розлив, то відповідач вказує, оскільки позивачка не заперечує проти збереження в її магазині алкогольних напоїв без наклеєних акцизних марок, то такі товари вважаються немаркованими у встановленому законом порядку. Крім того, відповідач зазначає, що довід позивачки стосовно того, що акцизна марка відпала з упаковки вина внаслідок розлиття на неї води спростовується тим, що відповідно до п. 21 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабміну України № 1251 від 27 грудня 2010 для прикріплення марок використовується клей, який не дає змоги зняти їх з виробів без пошкодження, у тому числі під час відкупорювання (розкривання) товару.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала вказані заперечення та просила суд відмовити у задоволенні позову.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 17.08.2020 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 07.10.2020 р. з урахуванням перебування судді у щорічній плановій відпустці з 31.08.2020 по 02.10.2020 включно.

В судовому засіданні 07.10.2020 року проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачка є фізичною особою-підприємцем та здійснює свою господарську діяльність в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , бар в магазині, 24 кв.м.; має право на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, що підтверджується ліцензією ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 2000695 від 07.04.2020 р., терміном дії з 12.04.2020 р. по 12.04.2021 року.

На підставі наказу ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі від 03.06.2020 р. № 554 та направлень на проведення фактичної перевірки від 27.06.2020 р. № 0420 та від 27.06.2020 р. № 0419 головним державним ревізором-інспектором Іщенко І.В. та головним державним ревізором-інспектором Дем`яновою Г.Г. (далі - державні податкові ревізори) за участю ФОП ОСОБА_2 , в присутності продавця ОСОБА_3 , здійснена фактична перевірка магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , бар в магазині, 24 кв.м., де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_2 .

За результатом вказаної фактичної перевірки складено акт від 27.06.2020 р. № 0158/21/22/РРО/ НОМЕР_1 (далі - акт перевірки), який вручено та підписано позивачкою 27.06.2020 р. із зазначенням в графі заперечень до акта перевірки: "Товар був з акцизною маркою, була розбита пляшка води і акциз від намокання відпав".

Висновком акту перевірки встановлено порушення ФОП ОСОБА_2 статті 11 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", яке вмотивовано зберіганням в барі магазину, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , алкогольних напоїв - вино виноградне ординарне столове напівсолодке червоне, вміст спирту 9-12 %, місткість 10 л "Кров дракона"; вино виноградне ординарне столове напівсолодке біле, вміст спирту 9-12 %, місткість 10 л (виробник ТОВ "Котнар-М") без марок акцизного збору встановленого зразка.

За наслідками перевірки, відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № 01790506 від 17.07.2020 р. за порушення ст.11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 р. №481/95-ВР та застосовано до ФОП ОСОБА_2 штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в сумі 17000 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивачка звернулась до суду з вказаним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (надалі - ПК України).

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки встановлений статтею 80 ПК України.

Згідно п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, у зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів, як направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відповідно до п. 191.1 ст. 191 Податкового кодексу України контролюючі органи, поряд з іншим, виконують такі функції, як організовують роботу, пов`язану із замовленням марок акцизного податку, їх зберіганням, продажем, відбором зразків, з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійснюють контроль за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями і пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання і реалізації.

Аналогічні приписи містяться у пункті 228.2 статті 228 ПК України.

Згідно з пп. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 ПК України марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Відповідно до пп. 14.1.109 п. 14.1 ст. 14 ПК Кодексу маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Пунктами 226.1 та 226.2 ст. 226 ПК України передбачено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару. Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Відповідно до пункту 226.3 статті 226 ПК України виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 226.5 та 226.6 ст. 226 ПК України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України. Маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється.

На виконання пункту 226.3 статті 226 Податкового кодексу України постановою Кабінету Міністрів України № 1251 від 27 грудня 2010 затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів (далі - Положення № 1251).

Пунктами 20 - 22 Положення № 1251 визначено, що маркування алкогольних напоїв вітчизняного виробництва і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції. Для прикріплення марок використовується клей (дисперсійний, дескрин тощо), який не дає змоги зняти їх з виробів без пошкодження, у тому числі під час відкупорювання (розкривання) товару, і змивається у разі потреби в митті пляшок для повторного їх використання. Марки наклеюються на пляшку П- чи Г-подібним способом через горловину. У разі реалізації напоїв в упаковках (типу "Tetra Pak") марки наклеюються по осі упаковки на верхній площині.

Згідно з п. 24 Положення ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України маркованих з порушенням вимог цього Порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняється.

Спеціальним законом, що визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, є Закон України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон №481/95-ВР).

Згідно абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Статтею 17 Закону № 481/95-ВР встановлена відповідальність за порушення норм вказаного Закону.

Згідно з абз. 19 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17 000,00 гривень.

VI. Оцінка суду

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що наявність наклеєної, у встановленому законодавством у сфері державного регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв порядку, марки акцизного податку є необхідною умовою для здійснення продажу підакцизного товару. При цьому, відсутність марки акцизного податку встановленого зразка як під час реалізації алкогольних напоїв, так і в разі їх зберігання є підставою для застосування штрафу в порядку частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Як встановлено судом та не заперечується позивачкою, під час фактичної перевірки бару, розташованого в магазині ФОП ОСОБА_2 , посадовими особами відповідача встановлено відсутність марок акцизного збору на упаковках вина ("Tetra Pak") ємністю 10 літрів, що за позицією відповідача було кваліфіковано як порушення ст. 11 Закону №481/95-ВР в частині зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка.

Разом з тим, позивачка заперечує щодо вказаного порушення, пояснюючи відсутність акцизних марок на вказаних алкогольних напоях фактом їх реалізації на розлив у барі магазину площею 24 кв. м., що відповідає ліцензії ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 07.04.2020 р., задекларованими видами діяльності за КВЕД 56.10 "Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування", 56.30 "Обслуговування напоями", а також обладнаним для цього приміщенням. При цьому, позивачкою надано до суду докази щоденні Z - звіти про кількість відпущених алкогольних напоїв на розлив, які за її позицією свідчать про реалізацію описаних в акті фактичної перевірки алкогольних напої не тільки в роздріб, а й на розлив.

Отже, вказані обставини за твердженням позивачки звільняють її від обов`язку зберігати марки алкогольних напоїв внаслідок реалізації вина на розлив після відкупорювання його упаковки.

Надаючи правову оцінку вказаним доводам позивачки суд вказує про таке.

Як вбачається зі змісту вищеописаних положень чинного законодавства, зберігання та реалізація алкогольних напоїв за наявності марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі згідно із законодавством розповсюджується на не відкорковані напої, а на продаж повної (цілої) пляшки або іншої тари з алкогольним напоєм. Натомість у разі реалізації у закладах ресторанного господарства алкогольних напоїв на розлив збереження марки акцизного податку на такій пляшці або іншій тарі не вимагається.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05 лютого 2019 року по справі №810/1215/18 (касаційне провадження №К/9901/65290/18).

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 № 833 був затверджений Порядок провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, який визначає загальні умови провадження торговельної діяльності суб`єктами оптової торгівлі, роздрібної торгівлі, закладами ресторанного господарства, основні вимоги до торговельної мережі, мережі закладів ресторанного господарства і торговельного обслуговування споживачів (покупців), які придбавають товари у підприємств, установ та організацій незалежно від організаційно-правової форми і форми власності, фізичних осіб - підприємців та іноземних юридичних осіб, що провадять підприємницьку діяльність на території України (у подальшому - Порядок № 833).

Згідно з п. 3 Порядку № 833 торговельна діяльність провадиться суб`єктами господарювання у сфері роздрібної та оптової торгівлі, а також ресторанного господарства.

Суб`єкт господарювання може мати, зокрема, роздрібну, дрібнороздрібну торговельну мережу - для провадження роздрібної торговельної діяльності; мережу закладів ресторанного господарства (ресторани, кафе, кафетерії тощо) - для здійснення ресторанного обслуговування (п. 6 Порядку № 833).

Суб`єкт господарювання провадить торговельну діяльність після його державної реєстрації, а у випадках, передбачених законодавчими актами, за наявності відповідних документів дозвільного характеру та ліцензії (п. 5 цього ж Порядку).

Як було зазначено вище, позивачці ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями була надана за адресою Херсонська область, Генічеський район, м. Генічеськ, пр. Миру, 132, бар в магазині, 24 кв.м.

Отже, позивачка не має права здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив у місці споживання.

Пунктом 41 Порядку № 833 передбачено, що особливості роботи закладів ресторанного господарства регулюються правилами, які затверджуються Мінекономіки за погодженням з Мінфіном, крім випадків, установлених законом.

Згідно положень пункту 1.3 Правил роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 № 219 (далі - Правила № 219) ресторанне господарство - вид економічної діяльності суб`єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього.

Дану норму слід застосовувати з урахуванням того, що наказом Міністерства економіки України від 09.10.2006 № 309 "Про внесення змін до деяких наказів" у назві та тексті Правил слова "громадське харчування" в усіх відмінках замінено словами "ресторанне господарство".

Згідно з п. 1.3 вказаних Правил, ресторанне господарство - вид економічної діяльності суб`єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього; заклад ресторанного господарства - організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів; технологічний процес закладу ресторанного господарства - сукупність операцій, які забезпечують виробництво кулінарної продукції, булочних і борошняних кондитерських виробів та їх продаж; продукція власного виробництва - продукція, яку виробляють заклади ресторанного господарства і продають як кулінарну продукцію, булочні та борошняні кондитерські вироби /далі - продукція/.

У той же час, пунктом 1.5 Правил № 219 визначено, що заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс).

Відповідно до пункту 1.6 Правил роботи відкриття закладу (підприємства) ресторанного господарства узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.

При цьому, Законом № 481/95-ВР не передбачено визначення та порядку отримання статусу підприємства ресторанного господарства або з універсальним асортиментом товарів.

Вичерпні визначення понять об`єкт (заклад) ресторанного господарства, об`єкт (заклад) роздрібної торгівлі, супермаркет тощо містяться в Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень стосовно торгової мережі та мережі ресторанного господарства, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 24 жовтня 2005 року № 327 (далі - Інструкція № 327).

Згідно з п. 4.2 Інструкції № 327 бар - різновид об`єкта ресторанного господарства, що реалізовує широкий асортимент змішаних, міцних алкогольних, слабоалкогольних і безалкогольних напоїв, закусок, десертів, борошняних кондитерських та булочних виробів з реалізацією страв на замовлення та фірмових страв, товарів, що купуються, через барну стійку у поєднанні з організацією відпочинку та розваг відвідувачів.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази продажу позивачкою алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці. При цьому, Законом № 481/95-ВР чітко зазначено щодо необхідності мати відповідний спеціальний статус, який надає право здійснювати діяльність з продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, з обов`язковою умовою споживання реалізованих алкогольних напоїв на місці.

Крім того, позивачкою не надано суду доказів того, що описані в акті фактичної перевірки упаковки вина ("Tetra Pak") ємністю 10 л. були відкупорюванні.

Натомість, з доданих до акту перевірки доказів фотофіксації встановленого порушення, судом вбачається, що упаковки з алкогольним напоєм не мають таких ознак.

Щодо твердження позивачки про наявність марки акцизного податку, проте у зв`язку з розлиттям пляшки води на упаковку вина ("Tetra Pak") марка акцизного податку відпала, то суд вважає його необґрунтованим, оскільки маркування алкогольних напоїв марками встановленого зразка забезпечується у такий спосіб, щоб марка розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару. Для прикріплення марок використовується клей (дисперсійний, дескрин тощо), який не дає змоги зняти їх з виробів без пошкодження і змивається у разі потреби в митті пляшок для повторного їх використання. ( пункти 20-21 Положення №1251).

Підсумовуючи вищевикладене та враховуючи, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів того, що описані в акті фактичної перевірки алкогольні напої реалізовувались нею на розлив (порціями), та відсутність на упаковках вина ("Tetra Pak") залишків марки акцизного податку, що підтверджується матеріалами перевірки та не заперечується позивачкою, суд вважає, що висновок контролюючого органу про збереження алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка є обґрунтованим, а прийняте податкове повідомлення - рішення від 17.07.2020 р. № 01790506 таким, що відповідає вимогам законодавства.

Інші доводи сторін не спростовують викладеного та не доводять протилежного.

VII. Висновок суду

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що у ході розгляду справи встановлено та не спростовано позивачем факт зберігання алкогольних напоїв без марки акцизного податку та не встановлено обставин, які б виключали відповідальність позивачки як суб`єкта господарювання за такі дії, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову.

VIIІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України не передбачено відшкодування судових витрат суб`єкту владних повноважень у разі відмови в задоволенні позову позивачу - фізичній особі - підприємцю.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд -

вирішив:

У задоволені позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (місцезнаходження: 73026, м. Херсон, пр. Ушакова, 75, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 12 жовтня 2020 р.

Суддя В.А. Дубровна

кат. 111030700