Справа № 160/3316/20
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № 160/3316/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

секретар судового засідання: Новошицька О.О.

за участю: представника позивача Марченка Валентина Валентиновича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів

апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 (головуючий суддя Рищенко А.Ю., повний текст складено 03.06.2020)

в адміністративній справі №160/3316/20 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 24.03.2020 року в системі «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якій, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив (а.с. 1-5, 37-38):

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 14.02.2020 стосовно відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованим розміром 2 гектари, що розташована на території Павлівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Павлівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області.

Позов обґрунтовано тим, що 14.02.2020 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. із заявою про безоплатну передачу у власність земельної ділянки, яка розташована в межах населеного пункту село Новогригорівка, Васильківського району, Дніпропетровської області орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства. В заяві зазначалося, що бажана земельна ділянка є часткою земельної ділянки :10:001:0089. Крім того, до заяви були додані всі необхідні документи. Однак, отримавши 17.02.2020 вказану заяву, відповідачем не було прийнято жодного рішення за результатами розгляду останньої. Така бездіяльність відповідача стала підставою для звернення до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 24.03.2020 № 4-3831/15-20-СГ про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.02.2020 вхідний номер К-1797/0/21-20 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Павлівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції, обґрунтовано тим, що відмова відповідача є неправомірною, оскільки така відмова надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав інших ніж передбачено законом, а саме: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, слід вважати протиправною. Також вказано, що враховуючи дискреційні повноваження відповідача, суд не може зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Павлівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області , тому вважає доцільним для вирішення спору зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачем та відповідачем подані апеляційні скарги.

Позивач в апеляційній скарзі просить змінити мотивувальну частину рішення та третій абзац резолютивної частини рішення суду першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача ухвалити наказ про надання дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою бажаної земельної ділянки; змінити резолютивну частину рішення щодо розподілу судових витрат та стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги. Посилається на можливість зобов`язання відповідача прийняти рішення в силу ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу позивача, згідно якого просить відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги позивача.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на те, що позивач вказує на бажану земельну ділянку, однак її частка відводиться за рахунок земель сільськогосподарського призначення із земельними угіддями: під господарськими будівлями і дворами, проте в пакеті документів відсутня інформація щодо наявності/відсутності на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна та прав на нього. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, що передбачено ч. 7 ст. 118 ЗКУ. Позивачем місце розташування бажаної земельної ділянки зазначено, однак простежується її невідповідність місцю розташування вимогам статей 120, 134 ЗКУ, та статті 377 ЦКУ.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, згідно якого просить відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги відповідача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що, відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України, не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу позивача, просив її задовольнити. Проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із заявою, в якій просив передати у власність безоплатну земельну ділянку орієнтованого розміру до 2.0000 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03). Бажана земельна ділянка є часткою земельної ділянки :10:001:0089. До вказаної заяви додано: копію всіх сторінок паспорту громадянина України, копію довідки про присвоєння реєстраційного номера платника податків та графічний малюнок із зазначенням місця розташування вибраної ділянки. Означена заява отримана відповідачем 18.02.2020 (вх. К-1797/0/21-20).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 24.03.2020 № 4-3831/15-20-СГ відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою. Підставами для відмови стало те, що:

- пакет документів містить суперечливу інформацію стосовно місцезнаходження земельної ділянки - невідповідність назви адміністративно-територіальної одиниці, яка зазначена у клопотанні, з графічними матеріалами, на яких земельна ділянка представлена за іншим місцем розташування, на території Павлівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області;

- за інформацією відділу у Васильківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, земельна ділянка, яка зазначена на доданих графічних матеріалах, відводиться за рахунок земель під господарськими будівлями і дворами, проте в пакеті документів відсутня інформація щодо наявності (відсутності) на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна та прав на нього.

Позивач не погоджується з відмовою відповідача у наданні позивачу дозволу на розроблення документації із землеустрою, тому звернувся до суду з позовом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Земельного кодексу України.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Предметом даного спору є правомірність/протиправність Наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 24.03.2020 № 4-3831/15-20-СГ, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Слід зазначити, що особливості безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність врегульовані статтею 118 Земельного кодексу України.

Так, частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються:

- графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки,

- погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

- документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і

- дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки

- або надає мотивовану відмову у його наданні.

Отже, законодавством України передбачено, що суб`єкт владних повноважень може надати як дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, так і мотивовану відмову у його наданні.

При цьому, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельним кодексом України передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Водночас, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується, що підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою слугувало те, що наданий ОСОБА_1 пакет документів містить суперечливу інформацію стосовно місцезнаходження земельної ділянки; за інформацією відділу у Васильківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, земельна ділянка, яка зазначена на доданих графічних матеріалах, відводиться за рахунок земель під господарськими будівлями і дворами, проте в пакеті документів відсутня інформація щодо наявності (відсутності) на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна та прав на нього.

Однак, з огляду на положення ст.123 Земельного кодексу України, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що така відмова є неправомірною, оскільки прийнята з підстав інших ніж передбачено законом, а саме законом передбачено лише таку підставу відмови у наданні дозволу:

- невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, слід вважати протиправною.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 820/3087/17.

Таким чином, наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 24.03.2020 № 4-3831/15-20-СГ за своєю суттю є протиправним рішенням про відмову у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції оскільки, відповідач на виконання своїх повноважень прийняв акт індивідуальної дії, то з метою належного захисту прав позивача, суд першої інстанції обґрунтовано вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що належним, ефективним та достатнім способом захисту прав позивача є скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 24.03.2020 № 4-3831/15-20-СГ, то колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду.

Водночас, щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою, слід зазначити наступне.

Виходячи із норм ст. 122, 123 Земельного кодексу України та Положення про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, відповідач, як розпорядник земель сільськогосподарського призначення наділений виключними повноваженням щодо надання дозволу або вмотивованої відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

При цьому, у справах щодо оскарження рішень чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства суд лише перевіряє чи діяв відповідач за критеріями визначеними статтею 2 КАС України.

Також, суд не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень та зобов`язувати чи забороняти вчиняти певні дії при вирішенні питань які віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, за виключенням того, якщо для прийняття рішення суб`єктом владних повноважень виконано всі умови, визначені законом, прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, що, зокрема, зазначено в ч. 4 ст. 242 КАС України.

Оскільки відповідачем для прийняття рішення виконано ще всі умови, визначені законом, для прийняття, то суд першої інстанції правильно зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційних скаргах.

Доводи апеляційних скарг не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на результати апеляційного розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 07.10.2020 та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 07.10.2020.

В повному обсязі постанова виготовлена 15.10.2020.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова