Справа № 280/5915/20
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 жовтня 2020 року Справа № 280/5915/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, ), про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач) відповідно до якої просить визнати протиправним рішення Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області від 11.08.2020 № 18673/14/08-01-50-05, про відмову списання суми заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску, штрафу та нені нарахованих ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.01.2017 по 30.06.2019 в сумі 23749,60 грн та зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області списати суми заборгованості (недоїмки), штрафних санкцій і пені нарахованих ФОП ОСОБА_1 (РНОКГІП НОМЕР_1 ) з 01.01.2017 по 30.06.2019 в сумі 23749.60 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що спірне рішення є протиправним та не відповідає положенням податкового законодавства та порядку встановленому пунктом 9-15 Розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2464 від 08 липня 2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на Загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами, внесеними Законом України № 592 від 13 травня 2020 року «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», щодо усунення дискримінації за колом платників», дія положень якого, поширюється на фізичних осіб - підприємців, які перебували в стані припинення до набрання чинності пунктом 5 розділу I Закону України від 13.05.2020 № 592. Враховуючи наведене у позові, позивач вважає протиправним рішення відповідача про відмову у списанні суми заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску, штрафу та пені з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування нарахованих йому з 01.01.2017 по 30.06.2019 в сумі 23749,60 грн. Додаткові пояснення щодо предмету позову надано у відповіді на відзив (вх.. №48862 від 15.10.2020).

Ухвалою судді від 07.09.2020 відкрито провадження у адміністративній справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи).

Представником відповідача надано відзив на адміністративний позов (вх. №47264 від 06.10.2020), в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог, аргументуючи свою позицію тим, що позивач не підпадає під вимоги пункту 5 розділу І Закону № 592, а вказаний порядок до позивача не може бути застосований оскільки, станом на час набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» від 13.05.2020 № 592-IX, а саме з 12.07.2019 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань міститься запис про припинення підприємницької діяльності позивача. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) знаходився на обліку, як фізична особа-підприємець з 18.11.2008 по 12.07.2019 за період з 01.01.2012 по 01.01.2014 перебував на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2014 по 12.07.2019 перебував на загальній системі оподаткування. В особовій картці з єдиного внеску станом на 01.07.2020 обліковується заборгованість зі сплати ЄСВ на загальну суму 23749,60 грн. Запис про припинення підприємницької діяльності позивача внесено 12.07.2019, тобто станом на час звернення позивача в порядку передбаченому пунктом 5 розділу І Закону № 592, із заявою від 29.07.2020, про прийняття відповідачем рішення про списання суми заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску нарахованих йому з 01.01.2017 по 30.06.2019 в сумі 23749,60 грн., позивач вже втратив правовий статус фізичної особи-підприємця. Враховуючи зазначені у відзиві обставини, представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить в їх задоволенні відмовити повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Запорізькій області на підставі статтей 4, 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивачу було нараховано заборгованість (недоїмку) зі сплати єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017 по 30.06.2019 в сумі 23749,60 грн., прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.07.2019 №Ф-23967-50, на суму 20995,42 грн.

29.07.2020 позивач звернувся до Головного управління ДПС у Запорізькій області в порядку передбаченому пунктом 5 розділу І Закону N 592, із заявою про прийняття рішення про списання суми заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску нарахованих йому з 01.01.2017 по 30.06.2019 в сумі 23749,60 грн.

11.08.2020 Головним управлінням ДПС у Запорізькій області прийнято рішення №18673/14/08-01-50-05 про відмову списання суми заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску, штрафу та пені нарахованих ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.01.2017 по 30.06.2019 в сумі 23749,60 грн.

Вважаючи вищевказане рішення протиправним позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2462-VI (далі - Закон № 2462).

Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 1774) внесено зміни до Закону № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які набули чинності з 01 січня 2017 року, зокрема, щодо нарахування та сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність. Дія Закону № 2464 поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної зі збором та веденням обліку єдиного внеску.

Платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464).

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст.9 Закону № 2464).

Платниками єдиного внеску відповідно до пунктів 4 та 5 частини першої статті 4 Закону № 2464 є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

Базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх дальності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. З 2017 року у разі, якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленого, цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 2 частини першої статті 7 Закону № 2464 в редакції Закону № 1774).

Мінімальний страховий внесок - це сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (п. 5 ч. 1 ст.1 Закону № 2464).

Суд наголошує, що на момент взяття позивача на облік як платника єдиного внеску, державна реєстрація фізичних осіб - підприємців регулювалась, як і в даний час, Законом України від 15.05.2003 № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755 із змінами та доповненнями).

Відповідно до частини 9 статті 4 Закону № 755, фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Так, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 з 17.11.2008 був зареєстрований як фізична особа - підприємець Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про що було зроблено запис № 0047813 та підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

12.07.2019 відбулась державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що підтверджується записом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 3047813.

Таким чином, позивач з 12.07.2019 не є платником єдиного соціального внеску, відповідно до Закону України № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на Загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Проте, 15.07.2019 відповідачем було прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-23967-50, на суму 20995,42 грн., за нарахованим грошовим зобов`язанням позивачу зі сплати єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017 по 30.06.2019 на загальну суму 23749,60 грн.

Тобто, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.07.2019 відповідачем було прийнято після втрати позивачем 12.07.2019 правового статусу фізичної особи-підприємця на підставі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно було прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.07.2019 №Ф-23967-50, про сплату позивачем боргу з єдиного внеску в сумі 20995,42 грн.

Також суд звертає увагу, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників від 13.05.2020 № 592-IX, окремі положення, якого набрали чинності з 03.06.2020, зокрема пункт 9-15 Прикінцевих та перехідних положень, підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників», а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників».

При цьому суд зазначає, що вказаний порядок можливо застосувати до платника податків за умови відсутності доходів у платника податків, та подачі останнім до 31.08.2020 державному реєстратору заяви про припинення підприємницької діяльності, та заяви податковому органу в порядку передбаченому пунктом 5 розділу І вказаного Закону N 592, про прийняття податковим органом рішення про списання суми заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску з 01.01.2017 по 03.06.2020, а також - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 01.01.2017 до 03.06.2020. Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше (пункт 9-15 Закону).

Вказаний порядок до позивача може бути застосований оскільки, з 01.01.2017 по 12.07.2019, за період нарахування йому заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску з 01.01.2017 по 30.06.2019 в сумі 23749,60 грн., позивач був зареєстрований як платник єдиного соціального внеску та мав статус фізичної особи - підприємця.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до роз`яснень викладених у листі Міністерства фінансів України від 26.08.2020 № 11220-16-62/26150, щодо порядку застосування дії пункту 9-15 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон N 2464) на фізичних осіб - підприємців, які перебували в стані припинення до набрання чинності пунктом 5 розділу I Закону України від 13.05.2020 № 592-IX "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників" (далі - Закон № 592), обов`язковою умовою для списання заборгованості зі сплати єдиного внеску за період з 1 січня 2017 року до 3 червня 2020 року є виконання вимог, встановлених пунктом 9-15 Закону N 2464, зокрема подання протягом 90 календарних днів з 3 червня 2020 року заяви про списання заборгованості, подання заяви державному реєстратору про припинення підприємницької діяльності або заяви до податкового органу про зняття з обліку, та подання звітності з єдиного внеску.

Дія пункту 9-15 Закону № 2464 поширюється на фізичних осіб - підприємців, які перебували в стані припинення до набрання чинності пунктом 5 розділу I Закону України від 13.05.2020 N 592.

Таким чином, на позивача поширюється дія пункту 9-15 Закону № 2464, відповідно до роз`яснень викладених у листі Міністерства фінансів України від 26.08.2020 року № 11220-16-62/26150.

Аналіз норм пункту 9-15 Закону № 2464 та пункту 5 розділу І Закону № 592 надає підстави стверджувати, що відповідачем прийнято невмотивоване рішення про відмову списання суми заборгованості (недоїмки), штрафних санкцій і пені нарахованих позивачу з 01.01.2017 по 30.06.2019, враховуючи, що позивач з 01.01.2014 по 12.07.2019 перебував на загальній системі оподаткування, що підтверджується відомостями про ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з реєстру платників єдиного податку; позивачем не отримано дохід (прибуток) від його діяльності за період з 1 січня 2017 року до 3 червня 2020 року, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, докази отримання позивачем доходу (прибутку) від його діяльності за період з 1 січня 2017 року до 3 червня 2020 року в матеріалах справи відсутні та відповідачем до суду не надані; позивачем подано відповідну звітність (річні звіти з ЄСВ) до податкового органу в повному обсязі до реєстрації державним реєстратором припинення підприємницької діяльності, про що відповідач не заперечував; позивачем виконано вимоги Закону щодо подання державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, що підтверджується записом від 12.07.2019 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 3047813, про припинення підприємницької діяльності позивача, а також вимоги Закону щодо подання податковому органу у порядку, визначеному цим Законом, протягом 90 календарних днів з 3 червня 2020 року заяви про прийняття рішення про списання суми заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску (недоїмки), штрафних санкцій і пені, що підтверджується заявою від 29.07.2020 поданою позивачем до Головного управління ДПС у Запорізькій області, про прийняття рішення про списання суми заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску (недоїмки), штрафних санкцій і пені нарахованих йому з 01.01.2017 по 30.06.2019 в сумі 23749,60 грн.

Позивач звернувся 29.07.2020 до відповідача із Заявою про прийняття рішення про списання суми заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску (недоїмки), штрафних санкцій і пені нарахованих йому з 01.01.2017 по 30.06.2019 в сумі 23749,60 грн., в порядку передбаченому пунктом 5 розділу І Закону № 592.

Відповідно до вимог вказаного Закону, відповідач після отримання від позивача заяви від 29.07.2020 про прийняття рішення про списання суми заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску, та після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора, враховуючи, що відповідна річна звітність позивачем була подана раніше, а дохід (прибуток) від його діяльності не отримано з 01.01.2017 по 30.06.2019, зобов`язаний був протягом 15 робочих днів провести камеральну перевірку, та за її результатами прийняти рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені нарахованих позивачу з 01.01.2017 по 30.06.2019 в сумі 23749,60 грн.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що твердження відповідача про те, що позивач не підпадає під дію пункту 9-15 Закону № 2464, пункту 5 розділу І Закону № 592, є необґрунтованим, а прийняте відповідачем рішення від 11.08.2020 № 18673/14/08-01-50-05, про відмову списання суми заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску, штрафу та пені нарахованих позивачу з 01.01.2017 по 30.06.2019 в сумі 23749,60 грн., незаконним.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, сукупність вищенаведених, встановлених обставин справи, дає суду підстави вважати, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн. що підлягає стягненню за рахунок бюджетного асигнування відповідача.

Керуючись ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, ), про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 11.08.2020 № 18673/14/08-01-50-05 про відмову списання суми заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску, штрафу та пені нарахованих ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.01.2017 по 30.06.2019 в сумі 23749,60 гривень.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області списати суми заборгованості (недоїмки), штрафних санкцій і пені нарахованих ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.01.2017 по 30.06.2019 в сумі 23749,60 гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення в повному обсязі складено та підписано 19.10.2020.

Суддя О.О. Артоуз