Справа № 540/2196/20
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2196/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках та стягнення коштів за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу,

встановив:

Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - позивач) звернулося до суду із адміністративним позовом до Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" (далі - відповідач) , у якому просить стягнути кошти з рахунків відповідача у банка, що його обслуговують та кошти за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), у сумі 299272,32 грн. (код платежу 14010100), отримувач: УК у м.Херсоні/м.Херсон/14060100, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ - 37959779, номер рахунку - UA0021002, по земельному податку з юридичних осіб у сумі 21 120,01 грн., (код платежу 18010500), отримувач: УК у м.Херсоні/м.Херсон/18010500, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ - 37959779, номер рахунку - UA0021002 та по орендній платі з юридичних осіб у сумі 248 189,83 грн. (код платежу 18010600), отримувач: УК у м.Херсоні/м.Херсон/18010600, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ - 37959779, номер рахунку - UA0021002.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами фінансово-господарської діяльності за Акціонерним товариством "Таврійська будівельна компанія" обліковується податковий борг на загальну суму 568 582,16 грн., а саме:

- по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), який виник за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, що нараховані згідно податкових декларацій від 20.01.2020 №, від 18.02.2020 №, від 17.03.2020 №, від 17.04.2020 № ;

- по земельному податку з юридичних осіб у сумі 21120,01 грн., який виник за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, що нараховані згідно уточнюючих податкових декларацій по земельному податку від 27.04.2020 № та від 04.05.2020 №;

- з орендної плати з юридичних осіб у сумі 248189,83 грн., який виник за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, що нараховані згідно податкового розрахунку земельного податку від 12.02.2019 №, уточнюючого розрахунку земельного податку від 04.05.2020 №, податкового розрахунку земельного податку від 12.02.2019 № та від 20.02.2020 №.

Зазначає, що вчинені позивачем дії не призвели до погашення податкового боргу, податковий борг не сплачений в строки, визначені податковим законодавством, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути кошти з відповідача, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст.262 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 14.08.2020 р. провадження у справі відкрите, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

07.09.2020 р. відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому не погоджуються із позицією, викладеною у позовній заяві. Вказує, що ухвалою Господарського суду Херсонської області від 24.12.2014 р. порушено провадження у справі №923/1804/14 про банкрутство АТ «Таврійська будівельна компанія», якою, серед іншого введено мараторій на задоволення вимог кредиторів, заборонено органам, які здійснюють примусове виконання рішень та проводять окремі виконавчі дії (органам стягнення) здійснювати стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги. Вказує, що дія мараторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство. Вважає, що податковий орган має право заявити вимоги щодо грошових зобов`язань до Товариства в межах розгляду справи про банкрутство. Окрім того, зазначає, що 27.05.2020 р. товариство сплатило податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі 546 000,00 грн.

З наведених підстав просить відмовити у задоволення позовних вимог.

16.10.2020 р. представник Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі подала заяву про зменшення позовних вимог у якій зазначила, що згідно службової записки від 23.09.2020 №29/21-22-13-02-12 наданої управлінням по роботі з податковим боргом вбачається наступне: по підприємству АТ «ТБК» (код 32702078) станом на 23.09.2020 згідно інтегрованої картки з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) обліковується переплата у сумі 0,68 грн., по земельному податку з юридичних осіб та по орендній платі з юридичних осіб податковий борг стає незмінним. Враховуючи зазначене, просить зменшити позовні вимоги та стягнути кошти з рахунків відповідача у банка, що його обслуговують та кошти за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб у сумі 21120,01 грн. та по орендній платі з юридичних осіб у сумі 248 189,83 грн.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми податкового законодавства України, суд дійшов наступного.

Акціонерне товариство «Таврійська будівельна компанія» зареєстроване Херсонською міською радою Херсонської області 23.12.2003 року №3000245, 19.01.2004 року взято на облік до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Податковий борг по земельному податку виник починаючи з 30.03.2020 р. за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, які нараховано згідно:

- уточнюючої податкової декларації земельного податку від 27.04.2020 № на суму 7895,03 грн.;

- уточнюючої податкової декларації земельного податку від 04.05.2020 № на суму 13224,98 грн.

Загальна сума заборгованість по земельному податку становить 21120,01 грн.

Податковий борг з орендної плати з юридичних осіб виник починаючи з 30.01.2020 р. за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, які нараховано згідно:

- податкового розрахунку земельного податку від 12.02.2019 № на загальну суму 1704810,34 грн.; (уточнюючим розрахунком земельного податку від 04.05.2020 № зменшено річну суму нарахувань на 629 659,45 грн.);

- податкового розрахунку земельного податку від 12.02.2019 № на загальну суму 59734,55 грн.;

- податкового розрахунку земельного податку від 20.02.2020 № на загальну суму 629659,45 грн. (уточнюючим розрахунком земельного податку від 27.04.2020 № зменшено річну суму нарахувань на 577187,83 грн);

- податкового розрахунку земельного податку від 19.02.2020 № на загальну суму 14933,64 грн.

Загальна сума заборгованості з орендної плати з юридичних осіб становить 248 189,83 грн.

Згідно витягу з облікової картки та розрахунку виникнення податкового боргу, враховуючи часткову оплату суми податкового боргу, відповідач має податковий борг по земельному податку в розмірі 21120,01 грн. та з орендної плати з юридичних осіб у сумі 248189,83 грн.

Вирішуючи дані правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкової заборгованості, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов`язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо.

Згідно п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Платник податків зобов`язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України).

Пунктом 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України, визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.4 статті 59 ПК України, передбачено, що податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв`язку з несплатою платником податків узгоджених сум податкових зобов`язань, позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме, згідно п.59.1 ст.59 ПК України, де визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Статтею 59 ПК України встановлено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що 03.03.2020 р. контролюючим органом виставлена та направлена відповідачу вимога форми "Ю" №4927-10.

Податкова вимога направлена за адресою місцезнаходження відповідача, та відповідно до інформації з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 003 отримана уповноваженою особою відповідача 11.09.2020 р.

Відповідно до п. 59.5. ст. 59 ПК України у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Із часу направлення податкової вимоги до часу звернення з даним позовом до суду відповідач був постійним боржником податку з орендної плати з юридичних осіб та земельного податку, що підтверджується копією зворотного боку інтегрованої картки платника. Зазначена обставина звільняє податковий орган від необхідності повторного направлення податкової вимоги.

Разом із тим, застосовані контролюючим органом заходи не призвели до погашення відповідачем податкового боргу в добровільному порядку.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України. Зазначені норми визначають перелік заходів, що можуть вживатися контролюючим органом до платника податків із метою погашення податкового боргу, до яких належить стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 Податкового кодексу України).

Положеннями ст. 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Із матеріалів справи слідує, що в банківських установах у АТ «Таврійська будівельна компанія» відкриті поточні рахунки, з яких може проводитись стягнення податкового боргу.

Стосовно посилання відповідача на рішення господарського суду про відкриття провадження у справі про банкрутство підприємства та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів суд зазначає.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень Господарський суд Херсонської області ухвалою від 24.12.2014 у справі № 923/1804/14 порушив справу про банкрутство ПАТ «Таврійська будівельна компанія» та ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів.

19 січня 2013 року набрав чинності Закон України від 22 грудня 2011 року № 4212-VI «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон № 4212-VI), яким Закон № 2342-ХІІ викладено в новій редакції. Пунктом 1-1 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4212-VI (цим пунктом розділ Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4212-VI доповнено згідно із Законом України від 02 жовтня 2012 року № 5405-VI) встановлено, що його положення застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Згідно з положеннями ч.1,2 ст.19 Закону №4212-VI мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Абзацами третім, четвертим частини третьої статті 19 Закону № 2343-ХІІ (у редакції Закону № 4212-VI) встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Окремо в частині п`ятій цієї статті застережено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється, зокрема, на вимоги поточних кредиторів.

Суд зазначає, що заяви поточних кредиторів з вимогами до боржника, що ґрунтуються на зобов`язаннях, які виникли після порушення провадження у справі, підлягають розгляду у порядку позовного провадження. Мораторій на задоволення вимог кредиторів у відповідності з абзацом 24 статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» являє собою зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових) платежів, термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і не поширюється на поточну заборгованість. Поточні вимоги кредиторів боржника знаходяться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом.

Аналогічний правовий висновок зазначений Великою Палатою Верховного Суду у справі № 5023/10655/11 (провадження 12-161гс18).

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Проаналізувавши надані сторонами докази та норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку, що позивач свою позицію обґрунтував належними та допустимими доказами. Відповідачем не надано жодних доказів сплати вказаного податкового боргу або інших належних доказів, спростовуючих наведені позивачем доводи. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З урахуванням зазначеного суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути кошти з рахунків акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" (, 73011, м.Херсон, вул.Адмірала Макарова,203) у банка, що його обслуговують та кошти за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб у сумі 21 120,01 грн., (код платежу 18010500), отримувач: УК у м.Херсоні/м.Херсон/18010500, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ - 37959779, номер рахунку - UA0021002 та по орендній платі з юридичних осіб у сумі 248 189,83 грн. (код платежу 18010600), отримувач: УК у м.Херсоні/м.Херсон/18010600, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ - 37959779, номер рахунку - UA0021002.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Г.М. Морська

кат. 111020300