Справа № 240/9479/20
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
21 жовтня 2020 року м. Житомир справа № 240/9479/20
категорія 112030300
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 17.07.2018 щомісячно нарахування та виплату підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
В обґрунтування позову зазначає, що є непрацюючим пенсіонером, проживає в населеному пункті, який віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, та перебуває на обліку у Відповідача. У зв`язку із прийняттям рішення Конституційним Судом України від 17 липня 2018 року №6-р/2018, Відповідач, на думку Позивача, повинен був з 17.07.2018 нараховувати та виплачувати йому доплату (підвищення) до пенсії як непрацюючому пенсіонеру відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", однак таке підвищення не виплачується.
Ухвалою від 26.06.2020року було відкрито провадження в даній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
У відзиві на позов Відповідач проти позову заперечує і зазначає, що Позивач не має права на отримання доплат до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 39 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", так як діючим законодавством це не передбачено. Одночасно Відповідач зазначає, що вище вказана стаття законодавства стосувалась лише непрацюючих пенсіонерів, які перебувають на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду та постійно проживають в населених пунктах віднесених до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 17-р від 12.11.1995. Відповідно до матеріалів пенсійної справи Позивач - ОСОБА_1 є працюючим пенсіонером, а тому має право на доплату до заробітної плати у порядку і розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.
В ході розгляду даної адміністративної справи було встановлено, що провадження в даній адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160,162 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі зазначалося, що недоліки позовної зави підлягають усуненню шляхом надання доказів щодо статусу Позивача як непрацюючого пенсіонера або уточнення позовних вимог щодо статусу Позивача з 17.07.2018року по день подачі позову 24.06.2020 р. як отримувача доплат, передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
На усунення недоліків позовної заяви Позивач надав суду копію окремих сторін трудової книжки щодо припинення трудових відносин з 1994року.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 року продовжено розгляд справи.
Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.
Судом встановлено, що Позивач проживає в населеному пункті, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, та до 01.01.2015 отримував щомісячне підвищення до пенсії, як працюючий пенсіонер, що проживає та працює на території радіоактивного забруднення відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (надалі - Закон №796-XII).
Безспірно, приписи статті 39 Закону № 796-ХІІ у редакції, чинній до 01 січня 2015 року, передбачали, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:
- у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;
- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;
- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.
Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.
Рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 № 6-р/2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, підпункт 7 пункту 4 розділу І Закону № 76-VІІІ. Отже, з 17.07.2018року відновила дію редакція статті 39 Закону № 796-ХІІ, яка була чинною до 01.01.2015року.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 за результатами розгляду зразкової справи № 240/4937/18.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Позивач з 1997року є приватним підприємцем та не перебуває в процесі припинення. (а.с. 25-27, 30-33).

За приписами абзацу двадцять дев`ятого статті першої Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працюючий пенсіонер це особа, якій призначено пенсію та яка є застрахованою відповідно до пунктів 1 - 7, 11 - 13 частини першої статті 11 цього Закону.

Відповідно до вимог п.2 ст.11 цього Закону фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а тому відносяться до числа працюючих пенсіонерів.

Таким чином Позивач є працюючим пенсіонером, а тому за спірний період не має права на доплату до пенсії, передбачену приписами статті 39 Закону № 796-ХІІ у редакції, чинній до 01 січня 2015 року.

В розумінні вимог статті 39 Закону № 796-ХІІ у редакції, чинній до 01 січня 2015 року, пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці, а не розмір пенсійних виплат, додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.

Зазначене свідчить, що в спірний період Позивач не мав статусу непрацюючого пенсіонера, а тому не має право на доплату до пенсії в розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Отже, позовні вимоги Позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 як працюючого пенсіонера, що проживає на території радіоактивного забруднення, до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк