Справа № 140/5358/20
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/5358/20 пров. № А/857/10002/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Сеника Р.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у справі № 140/5358/20 за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет» про застосування заходів реагування (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Мачульський В.В. в м. Луцьку Волинської області 16.06.2020 року), -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління державної служби надзвичайних ситуацій України у м. Києві (далі ГУ ДСНС у м. Києві, позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» (далі ТзОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ», відповідач) про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень, розташованих за адресами: вулиця Електротехнічна, 2-Б в Деснянському районі міста Києва; вулиця Крайня, 1 в Деснянському районі міста Києва, до повного усунення порушень, зазначених в актах перевірки від 31.01.2020 № 51 та № 52 шляхом опечатування та відімкнення від джерел електроживлення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив позивач, який вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просять рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у скасувати, позовні вимоги задовольнити повністю.

У доводах апеляційної скарги посилається на те, що в ході проведення планової перевірки ТзОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» щодо додержання (виконання) вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної і пожежної безпеки встановлено, що об`єкти перевірки - автозаправні комплекси (далі - АЗК), розташовані за адресами: вулиця Електротехнічна, 2-Б та вулиця Крайня, 1 в Деснянському районі міста Києва, експлуатуються з порушенням правил та норм пожежної і техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей. В ході перевірки вищевказаних АЗК виявлено порушення, які детально описані в актах перевірки від 31 січня 2020 року № 51 та № 52. Зазначені порушення можуть призвести до настання надзвичайної ситуації та створюють небезпеку життю та здоров`ю людей.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Справа відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розглядалася в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на підставі наказу ГУ ДСНС України у місті Києві від 06.12.2009 № 1038 інспекторами Деснянського ВСЗН РУ ДСНС України у місті Києві, посвідчення на перевірку від 20.01.2020 № 418 та № 421 проведено планову перевірку приміщень ТзОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» за адресами: вулиця Електротехнічна, 2-Б та вулиця Крайня, 1 у Деснянському районі міста Києва, щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки (а.с. 21-25).

За результатами перевірки складено акти від 31 січня 2020 року № 51 (вул. Електротехнічна, 2-Б) та № 52 (вул. Крайня, 1), якими встановлені порушення відповідачем вимог Кодексу цивільного захисту України (далі Кодекс ЦЗУ), Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30 грудня 2014 року № 1417, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за № 252/26697 (далі - ППБУ), а саме:

АЗК вул. Електротехнічна, 2-Б:

- п. 1.21 ППБУ розділу IV - не підтверджено наявність та/або проведення перевірки захисту будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів;

- п. 12 розділу II ППБУ - з метою запобігання виникненню пожеж та організації їх гасіння на об`єкті не створено добровільну пожежну охорону;

- п. 22 розділу II, п. 1.1 розділу III ППБУ - відстань від резервуарів та обладнання АГЗП до інших об`єктів влаштовано менше за нормовану, в порушення п. 11.150 ДБН В.2.5-20:2018 «Газопостачання»;

- ст. 57 Кодексу ЦЗУ - не подано декларацію відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки в установленому законодавством порядку;

- п. 4 розділу І, п. 22 розділу II, п. 2.23 розділу III, пункту 4.1 глави 4 розділу VI ППБУ - торговельна зала не розділена від складу протипожежними перешкодами або огороджу вальними конструкціями 3 нормативними межами вогнестійкості та межами поширення вогню по них, відповідно до п. 6.2., 6.4. ДБН В. 1.1.7:2016

- п. 22 розділу II, п. 1.1 розділу III ППБУ, п. 7.61 таблиці 7.9 ДБН 360¬92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» - не забезпечено мінімальну протипожежну відстань від дерев листяних порід до резервуарів АЗК;

- п. 4 розділу І, п. 22 розділу II, п. 2.23 розділу III, п. 4.1 глави 4 розділу VI ППБУ, п. 4.1 ДБН В.2.2-23:2009 «Будинки і споруди підприємства торгівлі» - частина торгового залу для продажу горючих рідин (автомобільних мастил, тощо) не відокремлена протипожежною стіною 1-го типу від частини торгового залу, у якому здійснюється продаж продовольчих та супутніх товарів;

- п. 2.3 розділу III ППБУ - склад не відокремлений протипожежними дверима;

- п. 1.12 розділу IV ППБУ - не надані акти проведення прихованих робіт на прокладання проводів (кабелів);

- п. 2 розділу 5 ППБУ - біля місць розташування пожежних гідрантів не встановлені покажчики (об`ємні зі світильником або плоскі із застосуванням світловидбивних покриттів) з нанесеними на них - для пожежного гідранта - літерним індексом ПГ, цифровими значеннями відстані в метрах від покажчика до гідранта, внутрішнього діаметра трубопроводу в міліметрах, зазначенням виду водогінної мережі (тупикова чи кільцева);

- п. 2.9 розділу 3 ППБУ - для зовнішніх установок та приміщень складського призначення, не визначено категорію щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки відповідно до вимог ДСТУ Б В.1.1-36:2016 «Визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою», а також клас зони згідно з «Правилами будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок»;

- п. 1.18 розділу IV ППБУ - допускається використання побутових електронагрівальних приладів без підкладання під них негорючих теплоізоляційних підставок;

- п. 1.17 розділу IV ППБУ - електророзетки встановлені на горючих основах (конструкціях) без підкладання під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0,01 метра;

- п. 1.14 розділу 3 ППБУ - тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності які розташовані на території АЗС та використовуються під офісні та складські приміщення (МАФ), розміщуються (встановлені) на відстані менше 10 м від інших будівель та споруд;

- п. 1.18 розділу IV ППБУ - допускається складування горючих матеріалів на відстані менше 1 м від електроустаткування та під електрощитами;

- п. 1.2 розділу V ППБУ, п. 5.1 додатку А, таблиці А.1, п. 12.6 ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» - приміщення автозаправного комплексу не обладнані автоматичною системою пожежогасіння;

- п.п. 2.23, 2.32 розділу III ППБУ - світловими покажчиками «ВИХІД» білого кольору на зеленому фоні, не підключені до джерела живлення аварійного (евакуаційного) освітлення;

- п. 1.15 глави 1 розділу IV ППБУ - електричні вимикачі, встановлені всередині складських приміщень не винесено назовні;

- п. 1.8 глави 1 розділу IV ППБУ - в приміщеннях дозволяється улаштування та експлуатація тимчасових електромереж;

- п. 2.37 глави 1 розділ III ППБУ - шляхи евакуації захаращені матеріальними цінностями;

- п. 22 розділу II, п. 4 розділу І ППБУ - над технологічним обладнанням АГЗП не влаштовано навіс із негорючих матеріалів;

- п. 11 розділу VII НАПБ В.01.058-2008/112 «Правила пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів» - АЗК не оснащена жорсткою буксирною штангою довжиною не менш 3 м для евакуації транспортних засобів з території АЗС у випадку пожежі;

- п. 21 розділу II ППБУ, п. 8. розділу III НАПБ В.01.058-2008/112 «Правила пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів» - будівництво (розміщення) тимчасових споруд виконано без проектної документації;

- п. 14 розділу III НАПБ В.01.058-2008/112 «Правила пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів» - на території на видних місцях не встановлено таблички із зазначенням порядку виклику підрозділів ДСНС, покажчики місць розміщення первинних засобів пожежогасіння, пожежних гідрантів тощо, схеми руху транспорту, в яких вказується розміщення будівель, гідрантів тощо;

- п. 18 розділу VII НАПБ В.01.058-2008/112 «Правила пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів» - відсутній гучномовний зв`язок АЗС;

- п. 24 розділу VII НАПБ В.01.058-2008/112 «Правила пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів» - не надано документи, що підтверджують очищення резервуарів АЗК;

- п. 31 розділу VII НАПБ В.01.058-2008/112 «Правила пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів» - АЗС не забезпечена розрахунковою кількістю плівкоутворювального піноутворювача для ліквідації можливих пожеж протипожежною технікою;

- п. 4 розділу І, п.п. 2.23, 2.6 розділу III ППБУ - не виконано вогнезахисну обробку металевих конструкцій з підвищенням їх ступеню вогнестійкості. Ступінь вогнестійкості не відповідає табл. 1 п. 5.3. ДБН В. 1.1-7:2016;

- п.п. 15, 16 розділу 2 ППБУ - посадова особа, відповідальна за протипожежний стан приміщень не пройшла навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки;

- п. 1 ст. 53 Кодексу ЦЗУ - АЗС не обладнано автоматизованою системою раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення;

- ст. 69 Кодексу ЦЗУ, наказу МНС № 98 - не проведено ідентифікацію потенційно небезпечного об`єкта;

- ст. 69 Кодексу ЦЗУ, наказу МНС № 338 - не проведено паспортизацію потенційно небезпечного об`єкта;

- п. 3 розділу V ПТБ - не створений матеріальний резерв для здійснення заходів, спрямованих на запобігання і ліквідацію наслідків надзвичайних ситуацій техногенного характеру та надання термінової допомоги постраждалому населенню;

- ст. 20 Кодексу ЦЗУ, п. 2 ПКМУ № 1200 - не проведено розрахунків потреби та не забезпечено працюючий персонал засобами індивідуального захисту;

- п. 6 розділу V ПТБ, п. 15 ПКМУ № 444 - не проведено навчання керівного складу підприємства та фахівців, діяльність яких пов`язана з організацією і здійсненням заходів з питань цивільного захисту;

- ст. 11 ЗУ № 2245 - не розроблений план локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій;

- п. 1 ПКМУ № 1788 - не проведено встановленим порядком обов`язкове страхування цивільної відповідальності суб`єкта господарювання за шкоду, яка може бути заподіяна пожежами та аваріями на об`єктах підвищеної небезпеки;

- ст. 10 ЗУ № 2245 - не надано декларацію безпеки об`єкту підвищеної небезпеки (а.с. 26-40).

АЗК вул. Крайня, 1:

- п. 1.21 розділу IV ППБУ - не підтверджено наявність та/або проведення перевірки захисту будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів;

- п. 2.37 розділу III ППБУ - допускається улаштовувати на шляхах евакуації розсувних дверей, які перешкоджають вільній евакуації людей;

- п. 12 розділу II ППБУ - з метою запобігання виникненню пожеж та організації їх гасіння на об`єкті не створено добровільну пожежну охорону;

- п. 22 розділу II, п. 1.1. розділу III ППБУ, п. 11.150 ДБН В.2.5-20:2018 «Газопостачання» - відстань від резервуарів та обладнання АГЗП до інших об`єктів влаштовано менше за нормовану;

- ст. 57 Кодексу ЦЗУ - не подано декларацію відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки в установленому законодавством порядку;

- п. 4 розділу І, п. 22 розділу II, п. 2.23 розділу III, пункту 4.1 глави 4 розділу VI ППБУ - торговельна зала не розділена від складу протипожежними перешкодами або о городжу вальними конструкціями 3 нормативними межами вогнестійкості та межами поширення вогню по них, відповідно до п. 6.2., 6.4. ДБН В.1.1.7:2016;

- п. 22 розділу II, п. 1.1 розділу III ППБУ, п. 7.61 таблиці 7.9 ДБН 360 92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» - не забезпечено мінімальну протипожежну відстань від дерев листяних порід до резервуарів АЗК;

- п. 4 розділу І, п. 22 розділу II, п. 2.23 розділу III, пункту 4.1 глави 4 розділу VI ППБУ, п.4.1 ДБН В.2.2-23:2009 «Будинки і споруди підприємства торгівлі» - частина торгового залу для продажу горючих рідин (автомобільних мастил, тощо) не відокремлена протипожежною стіною 1-го типу від частини торгового залу, у якому здійснюється продаж продовольчих та супутніх товарів;

- п. 2.3 розділу III ППБУ - склад не відокремлений протипожежними дверима;

- п. 1.12 розділу IV ППБУ - не надані акти проведення прихованих робіт на прокладання проводів (кабелів);

- п. 1.18 розділу IV ППБУ - допускається складування горючих матеріалів на відстані менше 1 м від електроустаткування та під електрощитами;

- п. 1.2 розділу V ППБУ, п. 5.1 додаток А, таблиця А.1, п. 12.6 ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» - приміщення автозаправного комплексу не обладнані автоматичною системою пожежогасіння;

- п.п. 2.23, 2.32 розділу III ППБУ приміщення не обладнані світловими покажчиками «ВИХІД» білого кольору на зеленому фоні, не підключені до джерела живлення аварійного (евакуаційного) освітлення;

- п. 1.15 глави 1 розділу IV ППБУ - електричні вимикачі, встановлені всередині складських приміщень, не винесено назовні;

- п. 1.8 глави 1 розділу IV ППБУ - в приміщеннях дозволяється улаштування та експлуатація тимчасових електромереж;

- п. 2.37 глави 1 розділу III ППБУ - шляхи евакуації захаращені матеріальними цінностями;

- п. 22 розділу II, п. 4 розділу І ППБУ - над технологічним обладнанням АГЗП не влаштовано навіс із негорючих матеріалів;

- п. 11 розділу VII НАПБ В.01.058-2008/112 «Правила пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів» - АЗК не оснащена жорсткою буксирною штангою довжиною не менш 3 м для евакуації транспортних засобів з території АЗС у випадку пожежі;

- п. 21 розділу II ППБУ, п. 8 розділу III НАПБ В.01.058-2008/112 «Правила пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів» - Будівництво (розміщення) тимчасових споруд виконано без проектної документації;

- п. 14 розділу III НАПБ В.01.058-2008/112 «Правила пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів» - на території на видних місцях не встановлено таблички із зазначенням порядку виклику підрозділів ДСНС, покажчики місць розміщення первинних засобів пожежогасіння, пожежних гідрантів тощо, схеми руху транспорту, в яких вказується розміщення будівель, гідрантів тощо;

- п. 18 розділу VII НАПБ В.01.058-2008/112 «Правила пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів» - відсутній гучномовний зв`язок АЗС;

- п. 15, 16 розділу 2ППБУ - посадова особа, відповідальна за протипожежний стан приміщень не пройшла навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки;

- п. 24 розділу VII НАПБ В.01.058-2008/112 «Правила пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів» - не надано документи, що підтверджують очищення резервуарів АЗК;

- п. 31 розділу VII НАПБ В.01.058-2008/112 «Правила пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів» - АЗС не забезпечена розрахунковою кількістю плівкоутворювального піноутворювача для ліквідації можливих пожеж протипожежною технікою;

- п. 2 розділу 5 ППБУ - біля місць розташування пожежних гідрантів не встановлені покажчики (об`ємні зі світильником або плоскі із застосуванням світловідбивних покриттів) з нанесеними на них - для пожежного гідранта - літерним індексом ПГ, цифровими значеннями відстані в метрах від покажчика до гідранта, внутрішнього діаметра трубопроводу в міліметрах, зазначенням виду водогінної мережі (тупикова чи кільцева);

- п. 2.9 розділу 3 ППБУ - для зовнішніх установок та приміщень складського призначення, не визначено категорію щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки відповідно до вимог ДСТУ Б В.1.1-36:2016 «Визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою», а також клас зони згідно з «Правилами будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок»;

- п. 1.18 розділу IV ППБУ - допускається використання побутових електронагрівальних приладів без підкладання під них негорючих теплоізоляційних підставок;

- п. 1.17 розділу IV ППБУ - електророзетки встановлені на горючих основах (конструкціях) без підкладання під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0,01 метра;

- п. 2.37 розділу III ППБУ - допускається зачинення дверей на шляхах евакуації на замки, що важко відчиняються з середини;

- п. 1.14 розділу 3 ППБУ - ттимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності які розташовані на території АЗС та використовуються під офісні та складські приміщення (МАФ), розміщуються (встановлені) на відстані менше 10 м від інших будівель та споруд;

- п. 4 розділу І, п.п. 2.23, 2.6 розділу III ППБУ - не виконано вогнезахисну обробку металевих конструкцій з підвищенням їх ступеню вогнестійкості. Ступінь вогнестійкості не відповідає табл. 1 п. 5.3 ДБН В.1.1-7:2016;

- п. 1 ст. 53 Кодексу ЦЗУ - АЗС не обладнано автоматизованою системою раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення;

- ст. 69 Кодексу ЦЗУ, наказу МНС № 98 - не проведено ідентифікацію потенційно небезпечного об`єкта;

- ст. 69 Кодексу ЦЗУ, наказу МНС № 338 - не проведено паспортизацію потенційно небезпечного об`єкта;

- п. 3 розділу V ПТБ - не створений матеріальний резерв для здійснення заходів, спрямованих на запобігання і ліквідацію наслідків надзвичайних ситуацій техногенного характеру та надання термінової допомоги постраждалому населенню;

- ст. 20 Кодексу ЦЗУ, п. 2 ПКМУ № 1200 - не проведено розрахунків потреби та не забезпечено працюючий персонал засобами індивідуального захисту;

- п. 6 розділу V ПТБ, п. 15 ПКМУ № 444 - не проведено навчання керівного складу підприємства та фахівців, діяльність яких пов`язана з організацією і здійсненням заходів з питань цивільного захисту;

- ст. 11 ЗУ № 2245 - не розроблений план локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій;

- п. 1 ПКМУ № 1788 - не проведено встановленим порядком обов`язкове страхування цивільної відповідальності суб`єкта господарювання за шкоду, яка може бути заподіяна пожежами та аваріями на об`єктах підвищеної небезпеки;

- ст. 10 ЗУ № 2245 - не надано декларацію безпеки об`єкту підвищеної небезпеки (а.с.43-54).

Керівники суб`єкта господарювання вищевказаних АЗК від підписання актів відмовились. Примірники актів надіслані відповідачу рекомендованими листами 31.01.2020.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ТЗОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» після проведення позивачем планової перевірки усунуто більшість порушень із тих, що зафіксовані в акті перевірки, та враховуючи, що деякі порушення спростовані експертними висновками протипожежного стану об`єкту від 05.11.2018 та 08.11.2018, актами про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єктів, а ті порушення, які залишились не усунутими підприємством, не створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей. Тому відсутні підстави для застосування заходів реагування до ТзОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень, розташованих за адресами: вулиця Електротехнічна, 2-Б в Деснянському районі міста Києва; вулиця Крайня, 1 в Деснянському районі міста Києва, шляхом опечатування та відімкнення від джерел електроживлення.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу цивільного захисту України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі Закон № 877-V), ППБУ.

Закон № 877-V визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

У відповідності до ст. 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Державний нагляд (контроль) серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності, що передбачено ч. 1 ст. 3 Закону № 877-V.

Згідно з ч. 5 ст. 4 Закону № 877-V виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Згідно зі змістом пункту 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року № 1052 (далі Положення № 1052), Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Згідно до п. 4 Розділу І ППБУ пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.

Правилами ч. 1 ст. 64 Кодексу цивільного захисту України визначено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в областях.

Згідно з приписами п. 3 Положення № 1052 основними завданнями ДСНС є: реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності: здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Частиною 4 статті 4 Закону № 877-V визначено, що виключно законами встановлюються вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є зокрема недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами та нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій.

Відповідно до частини 3 статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Згідно підпункту 12 частини 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Частиною 2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України визначено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Частиною другою статті 70 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Виходячи з вищевикладеного, орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі виявлення факту недотримання вимог пожежної безпеки, на підставі акту, складеного за результатами здійснених заходів (перевірок тощо), має право звернутися до суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд.

Підстави для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів передбачені частиною першою статті 70 Кодексу цивільного захисту України та полягають у:

1) недотриманні вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

2) порушенні вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;

3) випуску і реалізації вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;

4) нездійсненні заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;

5) відсутності на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;

6) невідповідності кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;

7) порушенні правил поводження з небезпечними речовинами;

8) відсутності або непридатності до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;

9) відсутності на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовності до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;

10) неготовності до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;

11) проведенні робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Визначення небезпечного чинника міститься у пункті 26 статті 2 Кодексу цивільного захисту України та означає складову частину небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Отже, законодавець пов`язує настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Відповідачем зміст виявлених та відображених у актах перевірки порушень не заперечувався, пояснення не надавалися.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру фізичних юридичних осіб підприємців Відповідач здійснює економічну діяльність за КВЕД 46.71 «Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами» (основний).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 409 затверджено Типове положення про регіональну та місцеву комісію з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій (далі - Типове положення).

Відповідно до п. 1 Типового положення комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій (далі - комісія) є постійно діючим органом, який утворюється Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, Київською та Севастопольською міською держадміністрацією (далі - комісія), райдержадміністрацією, виконавчим органом міської ради, районною у місті та селищною радою (далі - місцева комісія) для координації діяльності райдержадміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, пов`язаної із забезпеченням техногенно-екологічної безпеки, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій, запобігання виникненню надзвичайних ситуацій і реагування на них.

Пунктом 3 Типового положення визначені основні завдання комісії, серед яких є (наведено вибірково): координація діяльності райдержадміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, пов`язаної із: функціонуванням територіальної підсистеми єдиної системи цивільного захисту; здійсненням оповіщення органів управління та сил цивільного захисту, а також населення про виникнення; забезпеченням реалізації вимог техногенної та пожежної безпеки; радіаційного, хімічного, біологічного, інженерного та медичного захисту населення і територій від наслідків надзвичайної ситуації; здійсненням безперервного контролю за розвитком надзвичайної ситуації та обстановкою на аварійних об`єктах і прилеглих до них територіях; тощо.

Відповідно до абз. 6 ч. 1 п. 4 Типового положення Регіональна комісія погоджує перелік потенційно небезпечних об`єктів та перелік споживачів, на яких поширюється обмеження постачання питної води та електропостачання до рівня екологічної броні, затверджує результати класифікації об`єктів і адміністративно-територіальних одиниць стосовно рівня хімічної небезпеки, здійснює методичне керівництво та контроль за роботою місцевих комісій.

Пунктами 9, 10 Типового положення передбачено, що рішення комісії оформляється протоколом, та є обов`язковими для виконання органами державної влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, розташованими на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Протоколом постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій КМДА від 01.11.2019 № 38 затверджено перелік потенційно небезпечних об`єктів та об`єктів підвищеної небезпеки м. Києва на 2020 рік, в якому пунктами 144, 146 вказані об`єкти Відповідача, які знаходяться по вул. Електротехнічна, 2-Б та вул. Крайня, 1.

Також Протоколом постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій КМДА від 28.12.2019 № 48 затверджено Перелік об`єктів підвищеної небезпеки, які підлягають обладнанню автоматичними системами раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення у разі їх виникнення на 2020 рік.

Пунктами 87, 89 Переліку, затвердженого 28.12.2019 року, встановлено обов`язок Відповідача обладнати підприємства відповідною системою за адресами: вул. Електротехнічна, 2-Б, вул. Крайня, 1.

Зазначені АЗК пройшли ідентифікацією об`єктів підвищеної небезпеки, що підтверджується копією листа Головного управління Держпраці у Київський області від 04.04.2019 № 54/3119/5977.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.01.2014 № 29 затверджені ДБН В.2.5-76:2014 «Автоматизовані системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення», що розроблені ДП «Український науково-дослідний інститут цивільного захисту» (далі ДБН В.2.5-76:2014).

Судом першої інстанції не враховано, що вимоги до автоматизованих систем раннього виявлення встановлені ДБН В.2.5-76:2014, які погоджені, зокрема, Міністерством внутрішніх справ (центральний орган, який забезпечує формування державної політики у сфері цивільного захисту) та Державною службою України з надзвичайних ситуацій (центральний орган, який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до вимог п. 3.2. ДБН В.2.5-76:2014 автоматизована система раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення (далі - СРВНСО) - автоматизована система класу «людина-машина», у якій суміщено автоматичні процеси виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій, спостереження та оброблення інформації щодо поточного стану об`єктів та будівель, інженерних споруд, мереж, що розташовані на територія з ризиком прояву небезпечних явищ і процесів, оперативне надання користувачам фактичної та прогнозованої інформації, а також оповіщення (за необхідності) працівників та керівників об`єкта, відповідальних за стан техногенної безпеки, посадових осіб органів виконавчої влади та місцевого самоврядування і населення при безпосередній участі людини-оператора.

Відповідно до п. 8.2.1 ДБН В.2.5-76:2014 оперативно-диспетчерська служба територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, отримує та реагує на сигнал з СРВНСО за допомогою пульту центрального спостереження (далі по тексту - ІІЦС), який розміщується в приміщеннях центрів обробляння тривожних сповіщень.

Згідно з п. 8.1 ДБН В.2.5-76:2014 ПЦС та СРВНСО застосовуються також для забезпечення відділеного цілодобового нагляду за технічним станом СРВНСО, а також для прийняття та передавання (ретрансляції) тривожних сповіщень про загрозу або виникнення надзвичайних ситуацій (далі - НС) до систем вищого рівня реагування на ці сповіщення - систем централізованого пожежного та техногенного спостереження.

Пунктом 5.2.20 ДБН В.2.5-76:2014 СРВНСО повинна автоматично формувати та за командою оператора передавати до ПЦС тривожне сповіщення щодо виявлення загрози або виникнення НС разом з ідентифікатором електронної картки аварії, з можливістю отримання від ПЦС сигналу підтвердження його прийняття.

Згідно з п. 5.2.21 ДБН В.2.5-76:2014 за відсутності відповідного реагування оператора СРВНСО на інформацію про наявність ознак загрози виникнення НС СРВНСО автоматично формує та передає до ПЦС відповідне тривожне сповіщення з ідентифікатором картки аварії за найгіршим сценарієм розвитку НС. Наведене свідчить, що ПЦС повинен отримувати з СРВНСО відповідні службові та тривожні сповіщення щодо загрози виникнення НС, у зв`язку з чим здійснюється відповідне подальше реагування на усунення загрози у порядку, визначеному вимогам ДБН В.2.5-76:2014. При введенні в експлуатацію СРОВНСО складається акт, невід`ємним додатком якого є Акт тестового випробування щодо визначення технічної можливості передачі тривожного сигналу від систем спостереження до оперативно-диспетчерської служби (додатки Е, Ж ДБН В.2.5-76:2014).

Колегія суддів зазначає, що положеннями частини першої статті 53 Кодексу цивільного захисту України визначено, що на об`єктах підвищеної небезпеки з метою своєчасного виявлення на них загрози виникнення надзвичайних ситуацій та здійснення оповіщення персоналу та населення, яке потрапляє в зону можливого ураження, створюються та функціонують автоматизовані системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення.

Вимоги до проектування та монтування автоматизованих систем раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення визначено ДБН В.2.5-76:2014.

Водночас норма статті 53 Кодексу цивільного захисту України зобов`язує встановлювати автоматизовані системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення тільки на об`єктах підвищеної небезпеки.

Отже, відповідно до положень статті 53 Кодексу цивільного захисту України АЗС ТОВ «Вест Петрол Маркет» (об`єкти підвищеної небезпеки) при проектуванні та монтуванні автоматизованих систем на об`єктах підвищеної небезпеки мають застосовуватися вимоги ДБН В.2.5-76:2014. Тобто, згідно норм Закону відповідач має обов`язок встановлювати автоматизовані системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення незалежно від наявності у позивача можливості забезпечувати прийом сигналу з ПЦС від СРВНСО для реагування в разі виявлення загрози чи виникнення надзвичайної ситуації.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 20 листопада 2018 № 826/1024/18, від 26 червня 2018 року № 823/589/16, 19 листопада 2019 року № 580/31/19.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не заперечує, що на АЗК по вул. вул. Електротехнічна, 2-Б та вул. Крайня, 1 у м. Києві СРВНСО не встановлено, тобто вимоги наведеної законодавчої норми відповідачем не виконані.

Посилання відповідача на те, що у нього відсутня фактична можливість усунення порушення, вказаного в описі виявлених порушень акту від 31.01.2020 № 52 (не змонтовано автоматизовану систему раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення), оскільки у позивача відсутній уповноважений орган, який би забезпечував прийом сигналу з ПЦС від СРВНСО для реагування в разі виявлення загрози чи виникнення надзвичайної ситуації, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як зазначалося вище, статтею 53 КЦЗ України не передбачено жодних виключень або правових підстав, за наявності яких СРВНСО може не створюватися на об`єктах підвищеної небезпеки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2020 року у справі № 580/33/19.

Таким чином, наявність зазначеного порушення, яке не усунуте і щодо якого відповідачем не вжито жодних заходів з усунення, є достатньою підставою для застосування заходів реагування, про які зазначено в позові.

Щодо інших порушень, які, на думку суду були усунуті відповідачем, апеляційний суд зазначає, що належним та допустимим доказом усунення порушень є складений органом контролю акт перевірки.

Відповідач не наділений повноваженнями органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, які в свою чергу, є дискреційними, а тому не може надавати оцінку якості виконаних та усунутих ним порушень.

Процедура збирання фото- чи відеофіксації в якості підтвердження або спростування факту наявності порушень встановлена ч. 8 ст.4 Закону 877-V, якою передбачено виконання цих дій як суб`єктами господарювання так і представниками органу державного нагляду контролю під час здійснення планового або позапланового заходу.

Надані відповідачем суду першої інстанції висновки Експерта перевірки протипожежного стану від 05.11.2018 та 08.11.2018 згідно п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2013 № 440 «Про затвердження Порядку подання і реєстрації відомостей матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки» є додатком до Декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки (далі - декларація) та діють до моменту реєстрації декларації, а отже на момент перевірки - 31.01.2020 та ухвалення спірного судового рішення 16.06.2020 втратили чинність.

Не свідчить про усунення порушень також акт № 181 по АЗК за адресою: вул. Електротехнічна, 2-Б про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта, тому що в даному акті жодним чином не відображена інформація стосовно відповідності вимогам пожежної безпеки складських приміщень. Крім того, Відповідачем не надавався проект АЗК, в якому передбачено складське приміщення та торговельна зала із зазначенням матеріалів, з яких виконані перегородки між складським приміщенням та торговельною залою.

Також, введення в експлуатацію закінченого об`єкта будівництва не гарантує того, що даний об`єкт експлуатується суб`єктом господарювання з дотриманням вимог нормативно-правових актів у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Крім того, ДБН В.1.1.7:2016 встановлюють загальні вимоги пожежної безпеки до будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, що спрямовані на обмеження поширення пожежі між будинками, обмеження поширення пожежі в будинках; забезпечення безпечної евакуації людей; забезпечення гасіння пожежі та проведення рятування людей під час пожежі; застосування систем протипожежного захисту (п.п. 1.1 ДБН В. 1.1.7:2016). Цими нормами встановлюються основні вимоги щодо забезпечення пожежної безпеки.

Відтак, доданий до матеріалів справи акт введення в експлуатацію без дати не підтверджує відповідність об`єкта перевірки ДБН В.1.1.7:2016 на момент здійснення заходу контролю.

Відповідачем жодних доказів усунення порушення, яке полягає у відсутності на об`єктах перевірки Автоматичних установок пожежогасіння (АУПГ). Покликання відповідача та суду першої інстанції на те, що на АЗС наявна система автоматичної пожежної сигналізації безпідставні, оскільки автоматична системи пожежогасіння та пожежна сигналізація - це зовсім різні системи захисту за своїм призначенням.

Не надано було суду також доказів усунення порушень у вигляді відсутності гучномовного зв`язку на АЗК.

Сумнівними є висновки суду про усунення порушення щодо забезпечення АЗК піноутворювачем, оскільки відсутній розрахунок сил та засобів на гасіння ймовірної пожежі з найгіршим сценарієм розвитку надзвичайної ситуації відповідно до розділу 17.2 ДБН В.2.2.58.1-94 «Проектування складів нафти та нафтопродуктів з тиском насичених парів не вище 93,3 кПа». Тому відсутні підстави стверджувати, що піноутворювача в кількості 200л, придбаного відповідачем буде достатньо для ліквідації надзвичайної ситуації на АЗК.

Стосовно порушення № 31 в Акті № 51 та порушення № 33 в Акті № 52, а саме: не проведено ідентифікацію потенційно небезпечного об`єкта, колегія суддів зазначає наступне.

В долученій відповідачем копії повідомлення про результати ідентифікації щодо визначення потенційної небезпеки відсутній підпис та дата узгодження повідомлення з Головним управлінням ДСНС України у м. Києві, що суперечить п. 10 Методики ідентифікації потенційно небезпечних об`єктів, затвердженої наказом Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської Катастрофи від 23.02.2006 № 98, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 20.03.2006 № 286/12160, відповідно до якого відповідальні особи об`єктів господарської діяльності, які проводять ідентифікацію, узгоджують результати ідентифікації з місцевими органами державного нагляду у сфері цивільного захисту.

Отже, повідомлення про результати ідентифікації оформлене неналежним чином, з порушенням процедури, встановленої чинним законодавством України.

Щодо усунення порушення № 32 в Акті № 51 та порушення № 34 в Акті № 52 (не надано декларацію безпеки об`єкту підвищеної небезпеки) апеляційний суд зазначає, що відомості, викладені в наданій суду першої інстанції декларації, можливо перевірити лише в ході повторної перевірки.

В пункті № 28 Акту 52 відображено порушення у вигляді невиконання вогнезахисної обробки металевих конструкцій з підвищенням їх ступеню вогнестійкості, табл. 1. п. 5.3. ДБН В.1.1-7:2016.

Пунктом 5.3. Таб. 1. ДБН 8.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва» передбачено, що ступінь вогнестійкості будинку встановлюють залежно від його призначення, категорії з вибухопожежною та пожежною небезпекою, умови висоти (поверхності), площі поверху в межах протипожежного відсіку.

В залежності від ступеня вогнестійкості будинку визначають класи вогнестійкості будівельних конструкцій і групи поширення вогню по цих конструкціях відповідно до таблиці 1.

Пунктом 2.8. ППБУ визначено, що не менше одного разу на рік комісією господарчого органу здійснюється перевірка стану вогнезахисного покриву (просочення), за результатами якої складається акт перевірки технічного стану вогнезахисного покриву (просочення).

Однак, жодних доказів усунення даного порушення Відповідачем не надано.

Щодо покликання суду першої інстанції на те, що даний факт не встановлено та не зафіксовано належним чином, колегія суддів зазначає наступне.

Пункт 4 ППБУ визначає, що пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.

Відповідно до пункту 1 розділу V Правил з вогнезахисту, затверджених Наказом МВС від 26.12.2018 № 1064, роботи з вогнезахисту виконуються суб`єктами господарювання, які мають відповідну ліцензію згідно з вимогами Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», а також на підставі проектної документації, розробленої і затвердженої згідно з чинним законодавством та з урахуванням вимог Регламенту.

Відповідачем не надано проект на проведення робіт з вогнезахисного обробляння, а тому усунення даного порушення належним чином не підтверджене (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 10.10.2019 по справі №320/5849/18).

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що твердження відповідача та суду першої інстанції про усунення більшості порушень та відсутності підстав для застосування вказаних заходів реагування є хибними.

Крім того, приписами частини першої статті 6 Закону № 877-V визначено, що підставами для здійснення позапланових заходів є подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю).

Відтак, належним доказом усунення зафіксованих в актах перевірки № 51 та № 52 від 31.01.2020 порушень можуть бути результати повторної перевірки органом ДСНС, а отже відповідач повинен був звернутись до позивача із заявою про проведення перевірки щодо такого усунення. Однак, відповідач не надав суду відомостей на предмет звернення до позивача з відповідною заявою про проведення перевірки факту усунення виявлених порушень.

Таким чином, відповідачем не усунуто усіх виявлених в ході позапланової перевірки порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Отже, наявність порушень відповідачем вимог чинного законодавства України у сфері пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, відповідачем фактично не заперечується, а доводи останнього про усунення окремих порушень на момент розгляду справи, не свідчить про усунення таких в повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 810/1820/18.

Щодо позовних вимог позивача про покладення обов`язку щодо забезпечення виконання рішення суду саме на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, то апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб, і підлягає виконанню. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як вказано у частині четвертій статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Таким законом є, зокрема, Закон України «Про виконавче провадження».

Оскільки Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та Кодекс цивільного захисту України не регулюють порядок виконання структурними (відокремленими) підрозділами центрального органу, який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту судових рішень вказаної категорії, їх норми не передбачають обов`язку вказаного органу виконувати рішення суду вказаної категорії, тому у задоволенні вказаної вимоги необхідно відмовити.

Крім того, необґрунтованим є позовна вимога про покладення обов`язку із здійснення Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві контролю за виконанням рішення суду щодо усунення відповідачем порушень вимог пожежної і техногенної безпеки та погодження терміну усунення вказаних порушень за письмовим зверненням суб`єкта господарювання, в тому числі права відтермінування зупинення експлуатації приміщень, оскільки рішення суду у вказаній справі не зобов`язує відповідача у певні строки усунути порушення вимог пожежної і техногенної безпеки.

Неналежним є також спосіб усунення порушень, викладений у вимогах позивача, оскільки опечатування приміщення та відімкнення від джерел електроживлення не передбачено вимогами Закону та створює пряму перешкоду для усунення виявлених під час перевірки порушень, оскільки за відсутності доступу до приміщень та відсутності електроживлення відповідач не зможе виконати роботи із встановлення системи раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до пункту 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин 1 та 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції у справі, що розглядається, неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки встановленим обставинам, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 272, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у справі № 140/5358/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві задовольнити частково.

Застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет» () заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю), а саме зобов`язати повністю зупинити експлуатацію приміщень автозаправних станцій розташованих за адресою: вулиця Електротехнічна, 2-Б в Деснянському районі міста Києва; вулиця Крайня, 1 в Деснянському районі міста Києва, до повного усунення порушень, зазначених в актах перевірки № 51 та № 52 від 31.01.2020.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав та у випадках, передбачених частиною 4 та пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Р. П. Сеник
С. М. Шевчук