Справа № 280/3992/20
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 жовтня 2020 року Справа № 280/3992/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Мелітопольський завод автотракторних запчастин" (72356, Запорізька область, Мелітопольський район, с.Обільне, вул.Залізнична буд.16, ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

16.06.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30 квітня 2020 року №1788-5605-0832.

В обґрунтування позову зазначено, що 10 листопада 2003 року між Мелітопольською районною державною адміністрацією Запорізької області та позивачем було укладено Договір оренди земельної ділянки площею 8.9 га на термін 25 років. 09.03.2005 року Мелітопольська районна державна адміністрація своїм Рішенням № 210 надала позивачеві згоду на передачу земельної ділянки в суборенду третій особі. 16.03.2005 року між позивачем та третьою особою було укладено Договір суборенди земельної ділянки. Відповідно до п. 3.1. Договору суборенди, орендна плата вноситься Суборендарем на розрахунковий рахунок Семенівської сільської ради. З моменту укладення Договору суборенди і до теперішнього часу третя особа своєчасно у повному обсязі здійснює оплату за користування земельною ділянкою. 20.08.2005 р. за третьою особою було зареєстровано право власності на об`єкти нерухомості (майновий комплекс), розташовані на земельній ділянці, яка являється предметом Договору оренди земельної ділянки. Виходячи із змісту ст. 7 Закону України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року №161-XIV, підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 Податкового кодексу України, до особи, яка набула право власності на будівлю, що розташована на орендованій земельній ділянці переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщена будівля, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Таким чином позивач вважає, що відповідач неправомірно здійснив визначення податкового зобов`язання позивача з орендної плати з фізичних осіб на 2020 рік.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Мелітопольська районна державна адміністрація Запорізької області листом від 09.01.2019 р. надала до Головного управління ДФС у Запорізькій області перелік діючих станом на 01.01.2019 року договорів оренди землі, які укладені Мелітопольською райдержадміністрацією, в тому числі щодо договору оренди земельної ділянки від 10.07.2003 року, укладеного із позивачем. Головним управлінням ДПС у Запорізькій області було винесено спірне податкове повідомлення-рішення. У позивача наявне право передачі орендованої земельної ділянки у суборенду, однак наявний і обов`язок щодо сплати земельного податку у формі орендної плати. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Третьою особою подано до суду пояснення, в яких зазначено наступне. 16.03.2005 року між позивачем та третьою особою було укладено Договір суборенди земельної ділянки площею 8.9 га (надалі договір суборенди). Відповідно до п. 3.1. Договору суборенди, орендна плата вноситься Суборендарем на розрахунковий рахунок Семенівської сільської ради. З моменту укладення Договору суборенди і до теперішнього часу третя особа своєчасно у повному обсязі здійснює оплату за користування земельною ділянкою. 20.08.2005 р. за третьою особою було зареєстровано право власності на об`єкти нерухомості (майновий комплекс), розташовані на земельній ділянці, яка являється предметом Договору оренди земельної ділянки. Сплата орендних платежів власником об`єкту нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, відповідає вимогам чинного законодавства України.

Ухвалою судді від 19.06.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 16.07.2020.

В підготовчому судовому засіданні 16.07.2020 оголошено перерву до 09.09.2020.

Ухвалою суду від 09.09.2020 р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 07.10.2020 р.

07.10.2020 від позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

На підставі приписів частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Мелітопольська районна державна адміністрація Запорізької області листом від 09.01.2019 р. надала до Головного управління ДФС у Запорізькій області перелік діючих станом на 01.01.2019 року договорів оренди землі, які укладені Мелітопольською райдержадміністрацією, в тому числі щодо Договору оренди земельної ділянки площею 8.9 га, укладеного 10 листопада 2003 року між Мелітопольською районною державною адміністрацією Запорізької області та позивачем. Результатом опрацювання цієї інформації стало винесення Головним управлінням ДПС у Запорізькій області Податкового повідомлення-рішення про визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб на 2020 рік від 30.04.2020 р. № 1788-5605-0832 на суму 735 649,99 грн.

Судом досліджено надане до суду податкове повідомлення-рішення про визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб на 2020 рік від 30.04.2020 р. № 1788-5605-0832 на суму 735 649,99 грн., Договір оренди земельної ділянки від 10 листопада 2003 року, Рішення Мелітопольської районної державної адміністрації № 210 від 09.03.2005 року, Договір суборенди земельної ділянки від 16.03.2005 року, Податкову декларацію з плати за землю, Квитанції № 2, банківські виписки ТОВ «Мелітопольський завод автотракторних запчастин» за 2020 рік, Витяги Про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видані КП «Мелітопольське бюро технічної інвентаризації» 25.07.2005 р., 20.08.2005 р., Рішення Виконавчого комітету Семенівської сільської ради № 84 від 16.06.2005 р., та інші документи.

Позов підлягає задоволенню, враховуючи вищевикладене, та через наступне.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

У частинах першій та другій статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Статтями 125 і 126 цього Кодексу встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За частиною третьою статті 7 Закону України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року №161-XIV до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку.

Зазначені норми права дають можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об`єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов`язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

У розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 Податкового кодексу України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Аналіз наведених норм права обгрунотвує правомірність наступного висновку - якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України та Верховним Судом у Постановах від 8 червня 2016 року (справа №21-804а16), від 12 вересня 2017 року (справа №21-3078а16), від 31 січня 2018 року (справа №825/308/17), від 19 червня 2018 року (справа №822/2696/17), від 02 липня 2019 року (справа № 819/1365/17) від 17 грудня 2019 року (справа № 804/4739/16), від 27 січня 2020 року (справа № 804/886/18).

Також 25 лютого 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 520/8446/18 підтвердив вже усталену правову позицію стосовно переходу обов`язку зі сплати податку за земельну ділянку та/або орендної плати за землю у разі переходу права власності на нерухомість на якій вона розташована.

У даній Справі Верховний суд дійшов висновків, що якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду.

Отже, за таких обставин суд доходить висновку, що орендна плата за користування земельною ділянку площею 8.9 га на підставі Договору суборенди земельної ділянки від 16.03.2005 р. та у зв`язку із переходом права власності на розташовані на цій земельній ділянці об`єкти нерухомості, правомірно сплачується фактичним користувачем цієї земельної ділянки - третьою особою (Товариство з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський завод автотракторних запчастин» (). Відповідно, нарахування позивачеві орендної плати позивачем являється протиправним.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

За таких обставин, виходячи з меж позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вищезазначеного.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Мелітопольський завод автотракторних запчастин" (72356, Запорізька область, Мелітопольський район, с.Обільне, вул.Залізнична буд.16, ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Запорізькій області про визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб на 2020 рік від 30.04.2020 р. № 1788-5605-0832 на суму 735 649,99 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 7 356,50 грн. (Сім тисяч триста п`ятдесят шість грн. 50 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 19 жовтня 2020 року.

Суддя М.С. Лазаренко