Справа № 460/7112/20
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2020 року м. Рівне № 460/7112/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Нор У.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - відповідач) в якому просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 03.04.2019 у виконавчому провадженні №22614772, прийняту державним виконавцем Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Кушнір В.В.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до оскаржуваної постанови, на нього накладений штраф в розмірі 34 298,72 грн., у зв`язку із наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, а саме за наявність заборгованості за період з 01.01.2011 по 31.03.2019, в розмірі 68 597,44 грн. Заборгованість щодо сплати аліментів утворилась з 2011, а відповідальність у формі штрафу за таку несплату, що передбачена ч.14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», введена лише з 28.08.2018. А отже позивач не міг передбачити такої відповідальності, у зв`язку із несвоєчасністю сплати. Розмір заборгованості зі сплати аліментів, з 28.08.2018 по дату винесення оскаржуваної постанови є меншим ніж той, який є необхідним для застосування санкцій визначених ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вказану постанову про накладення штрафу позивач вважає протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

07.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

15.10.2020 позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

15.10.2020 відповідачем також подано заяву про проведення розгляду справи без участі представника відділу.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У зв`язку з цим суд, керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України, зважаючи на особливості розгляду справ передбачених ст.287 КАС України, суддя ухвалив продовжити розгляд справи за наявними матеріалами в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На виконанні Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебуває виконавчий лист №2-655 від 16.11.2010 виданий Рокитнівським районним судом Рівненської області про стягнення аліментів 1/3 частини заробітку з боржника ОСОБА_1 .

При примусовому виконанні вищевказаного виконавчого листа, державним виконавцем встановлено, що громадянин ОСОБА_1 по місцю свого проживання допустив несплату аліментів згідно вищезазначеного виконавчого листа, за період з 01.01.2011 року по 01.04.2019 року в результаті чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості складає 68 597,44 грн. Наявність заборгованості підтверджується, також долученою позивачем копією розрахунку заборгованості по аліментах (а.с.9 - 11).

Встановивши наявність заборгованості, яка перевищує платежі за один рік, керуючись статтями 63,75 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Кушнір Вірою Василівною 03.04.2020 винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу на користь ОСОБА_2 у розмірі 34 298,72 грн. (ВП №№22614772).

Не погоджуючись із винесеною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керувався наступним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною другої статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду визначений ст. 71 Закону № 1404-VIII і відповідно до ч. 3 цієї статті, визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Так, частиною 1 статті 195 Сімейного кодексу України встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном .

Відповідно до ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Частиною 4 ст. 71 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) закінчення виконавчого провадження.

Згідно із ч. 8 ст. 71 Закону № 1404-VIII спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

28.08.2018 набрав чинності Закон України від 03.07.2018 року № 2475-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" (далі - Закон №2475-VIII).

Зокрема, відповідно до Закону № 2475-VIII положення частини 4 ст. 11 Закону №1404-VIII викладено в такій редакції - "Строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання".

Крім іншого, Законом №2475-VIII доповнено положення статті 71 Закону №1404-VIII частиною 14 наступного змісту:

"За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.".

В даному ж випадку, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач, посилаючись на положення ст. 58 Конституції України, зазначає, що наявна у нього заборгованість виникла ще до внесення відповідних змін, а тому, не може впливати і враховуватися при визначенні штрафних санкцій відповідно до абз. 2 ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", які набрали чинності лише з 28.08.2018.

Разом із тим, наведені твердження позивача суд оцінює критично, з огляду на наступне.

Так, за загальним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, згідно з якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі 1-7/99).

В даному випадку, з 28.08.2018 положеннями ч. 4 ст. 11 Закону № 1404-VIII визначено, що строк обчислення державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів (заборгованість за один рік, заборгованість за два роки, заборгованість за три роки, тощо) саме для застосування заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону № 1404-VIII, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідні зміни до ч. 4 ст. 11 Закону №1404-VIII є чинними та неконституційними у встановленому законом порядку не визнані.

Із наведеного слідує, що з 28.08.2018 державний виконавець має право прийняти рішення про накладення на боржника штрафу у виконавчому провадженню по примусовому виконанню судового рішення про стягнення аліментів за встановленням, зокрема, двох юридичних фактів: по-перше, - станом на 28.08.2018 (та у подальшому на день прийняття рішення про накладення штрафу) боржник має заборгованість зі сплати аліментів, по-друге, - сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за один, два чи/або три роки

Отже, строк обчислення заборгованості позивача зі сплати аліментів для вирішення питання про можливість накладення штрафу, передбаченого абз. 1, 3 ч. 14 ст. 71 Закону № 1404-VIII, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого листа №2-655, виданого 16.11.2010, до примусового виконання, що прямо передбачено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання».

Суд враховує, що положення ч. 1, 3 14 ст. 71 Закону № 1404-VIII передбачають накладення штрафу у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів у певному розмірі, який дорівнює сумі відповідних платежів за певний період часу.

Тобто, зазначена норма права містить вказівку на суму заборгованості, за якої виникають підстави для накладення штрафу на боржника, а не на період її виникнення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що дата виникнення заборгованості зі сплати аліментів не впливає на можливість застосування штрафу до позивача. Визначальним для вирішення справи є встановлення наявності такої заборгованості на час винесення постанови про накладення штрафу від 03.04.2019 та її розмір, який впливає на визначення суми штрафу.

Як слідує із наявних у матеріалах справи постанова про накладення штрафу від 03.04.2019 у ВП №22614772 заборгованість зі сплати аліментів згідно з розрахунком станом на 01.04.2019 за період з 01.01.2011 по 01.04.2019 становить 68597,44 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем обґрунтовано винесено постанову про накладення на позивача штрафу в сумі 34298,72 грн. у відповідності до абз. 2 ч. 14 ст.71 Закону №1404-VIII.

Також, суд вважає, що внесені до Закону №1404-VIII зміни мали на меті посилення захисту прав дітей шляхом встановлення дієвого механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення в подальшому порушників від відбування призначеного стягнення за несплату аліментів. Натомість неможливість застосування ч. 14 ст. 71 вказаного Закону до заборгованості, що виникла до 28 серпня 2018 року, нівелювала б зміни до законодавства щодо посилення захисту прав дитини.

Суд враховує тривалу несплату позивачем аліментів на утримання своєї дитини та обґрунтовано визнає накладення штрафу, який стягується для утримання дитини, справедливим та таким, що відповідним міжнародним принципам захисту прав дитини.

Частиною другою статті 74 Закону України №1404-VІІІ визначено що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене суд вважає, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 139 КАС України, враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (вул. Незалежності, 24, смт. Рокитне, Рівненська область, 34200, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 03.04.2019 у виконавчому провадженні №22614772, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя У.М. Нор