Справа № 520/2567/2020
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 р.Справа № 520/2567/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Клочко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., м. Харків, повний текст складено 24.06.20 року по справі № 520/2567/2020

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив суд першої інстанції:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про застосування фінансових санкцій № від 21.01.2020;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на користь ФОП ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що оскаржене рішення відповідача ґрунтується на помилкових висновках контролюючого органу про порушення ч. 20 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" внаслідок здійснення реалізації алкогольних напоїв без наявності відповідної ліцензії. Зауважив, що правомірно здійснював продаж алкогольного напою в останній день строку дії ліцензії - 11.11.2019 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2020р. адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Харківській області про застосування фінансових санкцій № від 21.01.2020.

Стягнуто на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок ) гривень 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ).

Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, не погодившись з рішенням суду подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 та ухвалити нове судове рішення, який у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування заявлених вимог зазначило, що вважає зазначене рішення суду таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування та постановления нового рішення. Судом не враховані вимоги ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо законності та обґрунтованості судового рішення, що призвело до неправильного вирішення справи. На думку апелянта, зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають обставинам справи. Вказує, що позивач мав ліцензію № 1801212 від 07.11.2018 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями у вищевказаному господарському об`єкті терміном дії з 11.11.2018 до 11.11.2019. Наступна ліцензія № 1904137 від 06.11.2019 терміном дії з 12.11.2019 до 12.11.2020. З огляду на зазначене, позивач мав право здійснювати торгівлю алкогольними напоями до дати, яка зазначена в ліцензії. Останнім днем здійснення господарської діяльності з роздрібної торгівлі алкогольними напоями буде 10.11.2019, що становитиме рівно один рік. Тобто, 11.11.2019 ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями у ФОП ОСОБА_1 була відсутня. Відповідальність за зазначене порушення передбачена ст.17 Закону № 481 у вигляді застосування фінансових санкцій у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000,00 грн. Вказує, що якщо розглядати початок терміну дії ліцензії з 01.01.2018, то кінцевою датою її дії буде 31.12.2018, а не 01.01.2019. Одночасно зауважує, що на підтвердження обґрунтованості та правильності даного висновку свідчить постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.02.2018 по справі №820/2767/17, в якій зазначено, що при наявності у суб`єкта господарювання ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами терміном дії до 06.04.2017, останній не мав права здійснювати реалізацію таких товарів 06.04.2017.

12.10.2020 р. представник позивача подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджуючись з викладеними аргументами та вимогами апеляційної скарги, а також вважаючи необґрунтованим посилання на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 27.02.2018 по справі №820/2767/17, просив в задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити у повному обсязі.

Крім того, 12.10.2020 р. представником позивача було подано до суду апеляційної інстанції листа, в якому останній зазначає, що в чергове засідання по даній справі, призначене на 13.10.2020 на 14:30 з`явитися не може, оскільки змушений поїхати до м. Полтава у відрядження, а тому просить визнати причини неявки представника позивача поважною та відкласти розгляд справи на іншу дату.

Колегія суддів зауважує, що у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для задоволення вищевказаного клопотання, оскільки це клопотання жодним доказом не обґрунтовано, зокрема не надано підтверджуючих документів про перебування його відрядженні, а тому колегія суддів вважає за можливе вирішити дану справу по суті.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи .

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст.229 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , зареєстрований як фізична особа підприємець, отримав ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольним напоями реєстраційний номер 1801212 від 07.11.2018 р., дійсна з 11.11.2018 р. до 11.11.2019 р.

Працівниками управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на підставі наказу №2877 від 11.12.2019 та направлень на перевірку здійснено фактичну перевірку в місці здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 з питань додержання суб`єктом господарювання вимог встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні виробництва і обігу підакцизних товарів.

Результати проведеної перевірки оформлені актом (довідкою) №24/20-40-32-01- 08/ НОМЕР_1 від 03.01.2020.

Відповідно до висновків акта перевірки встановлено порушення позивачем вимог ч. 20 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" в частині здійснення ФОП ОСОБА_1 11.11.2019 р. роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії.

На підставі акту (довідки) № 24/20-40-32-01-08/ НОМЕР_1 від 03.01.2020. Головного управління Державної податкової служби у Харківській області було направлено на адресу позивач рішення про застосування фінансових санкцій № від 21.01.2020 у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Не погодившись з вищевказаним рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявна ліцензія № 1801212 терміном дії з 11.11.2018 р. до 11.11.2019 р. та ліцензія № 1904137 терміном дії з 12.11.2019 р. до 12.11.2020 р. тому суд не знаходить підстав для визнання доведеним факту реалізації позивачем 11.11.2019 р. алкогольних напоїв без наявності відповідної ліцензії, а тому приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Харківській області про застосування фінансових санкцій № від 21.01.2020 у розмірі 17 000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо обігу алкогольних напоїв на території України врегульовані приписами Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (далі по тексту - Закон №481/95-ВР).

Відповідно до положень ст.1 Закону №481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Також положеннями вищезазначеної статті передбачено, що роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

Відповідно до положень статті 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

Форма ліцензії затверджується Мінекономрозвитку. Бланки ліцензій виготовляються друкарським способом, повинні мати номер і бути захищені від підробки та несанкціонованого тиражування. У ліцензії зазначається:

- на лицьовому боці: найменування органу, що її видав; вид товарів (алкогольні напої чи тютюнові вироби), на право реалізації яких видано ліцензію; для юридичних осіб - найменування та місцезнаходження, номер телефону, факс (за їх наявності); для фізичних осіб - прізвище, ім`я та по батькові, паспортні дані (серія, номер, ким і коли виданий, місце проживання), номер телефону (за його наявності); ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності; місце торгівлі; адреси відокремлених від роздрібної мережі місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів; реєстраційний номер ліцензії, дата реєстрації; термін дії; дата видачі ліцензії; посада, прізвище, ім`я, по батькові уповноваженої особи, яка підписала ліцензію;

- на зворотному боці: відмітки про поточне (щоквартальне) внесення плати за ліцензію; відмітка про реєстрацію ліцензії в державній податковій інспекції, а в сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта підприємницької діяльності.

Зважаючи на вимоги наведених приписів, суд дійшов висновку, що суб`єкт господарювання, маючи на меті здійснювати роздрібний продаж певних видів алкогольних напоїв, зобов`язаний отримати відповідні ліцензії, які оформлені на бланках із наявними в таких відомостях, зокрема строку її дії.

Матеріалами справи встановлено, що позивач мав ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями № 1801212, терміном дії з 11.11.2018 р. до 11.11.2019 р.

Крім того, сторонами по справі фактично не заперечується та обставина, що позивачем була отримана ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями №1904137 від 06.11.2019, терміном дії з 12.11.2019 р. до 12.11.2020 р.

Тобто, поведінка позивача свідчить про те, що він не мав жодного наміру на порушення вимог діючого законодавства з питань ліцензування.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що фактично, дія ліцензій не переривалась, з огляду на таке.

Так, термін дії ліцензій №1801212 був безпосередньо визначений відповідачем шляхом визначення конкретного календарного дня її початку та закінчення. При цьому дата закінчення поєднана з прийменником «до», у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.

Крім того, згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972р. строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі «dies a quo» і спливають опівночі «diesadquem».

За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «diesadquem» означає день, у який цей строк спливає. Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день «diesadquem» є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає «dies a quo», або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

Враховуючи наведене вище, висновок контролюючого органу щодо порушень позивачем вимог законодавства про ліцензування під час роздрібного продажу алкогольних напоїв в останній день чинності ліцензій - 11.11.2019р. - є необґрунтованим.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах від 26.04.2018р. по справі № 815/4720/16, від 04.12.2018р. по справі №820/2208/18.

Відповідно доводи скаржника про відсутність у позивача права на роздрібну торгівлю алкогольними напоями 11.11.2019 є помилковими.

Стосовно посилання Головного управління Державної податкової служби у Харківській області в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.02.2018 у справі № 820/2767/17, колегія суддів зазначає наступне.

В даному випадку, з урахуванням предмету позову та характеру спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Верховного Суду від 04.12.2018р. №820/2208/18.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 30.01.2019 року по справі №755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст.242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 року по справі №520/2567/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 19.10.2020 року