Справа № 640/19562/20
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Бужак Н.П.

Парінова А.Б.

За участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернувся до суду з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просив:

- визнати протиправними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 10.08.2020 р. ВП №32831634;

- визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення виконавчого збору від 10.08.2020 р. ВП №32831634;

- стягнути на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) кошти в сумі 871,38 грн.

- визнати протиправними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з винесення та направлення платіжної вимоги від 11 серпня 2020 року № 32831634/UAN/1794/8.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору державним виконавцем не приймалася постанова про закінчення виконавчого провадження.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Господарського суду м. Києва від 10 січня 2012 року у справі №42/149-2/248, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27 березня 2012 року, стягнуто з Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхімсервіс» 8 375,80 грн.; 102,00 грн. витрат по оплаті державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В подальшому, 07 травня 2012 року Господарським судом м. Києва виданий наказ про примусове виконання рішення Господарського суду м. Києва від 10 січня 2012 року у справі №42/149-2/248 та пред`явлено до виконання до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Л.Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 01 червня 2012 року №32831634 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 07 травня 2012 року №42/149-2/248 щодо стягнення з Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхімсервіс» боргу в розмірі 8 713,80 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30 липня 2020 року у справі №42/149-2/248 замінено сторону (боржника) виконавчого провадження у рамках виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду м. Києва від 07 травня 2012 року №42/149-2/248 з Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на її правонаступника - Акціонерне товариство «Укргазвидобування».

Платіжним дорученням від 11 серпня 2020 року №318302 AT «Укргазвидобування» повністю сплатило борг у сумі 8 713,80 грн. за наказом Господарського суду м. Києва від 07 травня 2012 року №42/149-2/248 на рахунок Шевченківського РВДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ).

Державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чорним В.В. 10 серпня 2020 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 871,38 грн.

Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесена та направлена до Державної казначейської служби України платіжна вимога від 11 серпня 2020 року № 32831634/UAN/1794/8.

Не погоджуючись із постановою про стягнення виконавчого збору та направленням платіжної вимоги, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606-ХІV; у редакції, чинній на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження) визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 1 Закону №606-ХІV встановлено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ч. 2 ст. 25 Закону №606-ХІV, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону №606-ХІV, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону №606-ХІV, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Положення ч.ч. 3-4 ст. 28 Закону №606-ХІV визначають, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред`явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Розмір фактично стягнутого з боржника виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

За приписами пункту 7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VІІІ, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Тобто, виконавче провадження, що було розпочате до набрання чинності Законом №1404-VIII, у відповідності до частини 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1404- VIII, мало бути завершене за правилами Закону № 1404-VIII.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду м. Києва від 10 січня 2012 року у справі №42/149-2/248, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27 березня 2012 року, стягнуто з Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхімсервіс» 8 375,80 грн., 102,00 грн. витрат по оплаті державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання вищевказаних судових рішень, Господарським судом м. Києва виданий наказ від 07 травня 2012 року у справі №42/149-2/248 про примусове виконання рішення (а.с. 72).

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Л.Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 01 червня 2012 року №32831634 (а.с. 35).

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30 липня 2020 року у справі №42/149-2/248 замінено сторону (боржника) виконавчого провадження у рамках виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду м. Києва від 07 травня 2012 року №42/149-2/248 з Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на її правонаступника - Акціонерне товариство «Укргазвидобування» (а.с. 68-70).

Державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чорним В.В. 10 серпня 2020 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 871,38 грн. (а.с. 39).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), приймаючи постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 32831634, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його передчасним, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 27 Закону №1404-VIII, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною 3 статті 40 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, Законом №1404-VIII чітко визначений правовий порядок винесення відповідних постанов, а саме постанови про стягнення виконавчого збору, якщо така не винесена одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, повинна передувати постанова про повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження).

Матеріали справи свідчать та не заперечувалося відповідачем, що, відповідно до платіжного доручення від 11 серпня 2020 року №318302, Акціонерним товариством "Укргазвидобування" було сплачено борг, визначений наказом Господарського суду м. Києва від 07 травня 2012 року у справі №42/149-2/248 (а.с. 36).

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Колегія суддів зазначає, що, у даному випадку, питання щодо виконавчого збору повинно було вирішуватися в порядку, встановленому ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII, а саме, постанова про стягнення виконавчого збору у випадку закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Так, Законом №1404-VIII чітко визначений правовий порядок винесення відповідних постанов, а саме, постанові про стягнення виконавчого збору повинна передувати постанова про закінчення виконавчого провадження. При цьому, постанова про стягнення виконавчого збору приймається не пізніше наступного дня з дня закінчення такого провадження.

Із матеріалів справи вбачається, що на момент винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору, постанова про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем не приймалась.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 30 червня 2020 року у справі №823/1624/17 та від 01 квітня 2020 року у справі №802/848/18-а зазначив наступне: «постанову про стягнення виконавчого збору, крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII державний виконавець виносить за умови повернення виконавчого документа або закінчення виконавчого провадження у відповідних випадках».

Таким чином, колегія суддів вважає, що державним виконавцем при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору не було дотримано положень ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII, оскільки, оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору винесена за відсутності винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, що суперечить ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII.

З огляду на зазначене, позовні вимоги про визнання протиправними дій Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 10.08.2020 ВП №32831634 та визнання протиправною та скасування постанови Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення виконавчого збору від 10.08.2020 ВП №32831634 є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

З приводу посилання суду першої інстанції на постанови Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 19.09.2019 року у справі №420/1373/19 та від 20.11.2019 року у справі №480/1558/19, колегія суддів зазначає, що у вказаних постановах Верховного Суду відсутня обставина, згідно якої, постанова про стягнення виконавчого збору була винесена до повернення виконавчого документа або закінчення виконавчого провадження.

Щодо вимоги про стягнення на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) коштів в сумі 871,38 грн., слід зазначити наступне.

Наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182, затверджено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів (далі - Порядок 787).

Згідно пункту 3 Порядку № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Відповідно до пункту 5 Порядку №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

За приписами п. 10 Порядку №787, заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету. Органи Казначейства приймають подання від органів, які контролюють справляння надходжень бюджету або які здійснюють облік заборгованості в розрізі позичальників, у строки, визначені нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів. У разі відсутності такого нормативно-правового акта платник подає до відповідного органу Казначейства заяву та подання, дати складання яких не перевищують 30 календарних днів.

В силу п. 15 Порядку №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету здійснюється з того бюджету, до якого такі кошти були зараховані. Якщо платіж, що повертається, був сплачений до загального (спеціального) фонду державного або місцевих бюджетів, але згідно з бюджетним законодавством не передбачений серед джерел надходжень бюджетів у поточному бюджетному році, то повернення здійснюється за рахунок податків та зборів, не віднесених до інших категорій (код класифікації доходів бюджету 19090500) або інших надходжень (код класифікації доходів бюджету 24060300) відповідного бюджету.

При цьому, відповідно до статті 45 Бюджетного кодексу України, Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

Органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, забезпечують своєчасне та в повному обсязі надходження до державного бюджету податків і зборів та інших доходів відповідно до законодавства.

Отже, згідно вимог чинного законодавства, органи Казначейства не є розпорядниками коштів Державного бюджету України, а здійснюють лише розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, не мають права втручатися у їх діяльність та не уповноважені самостійно спрямовувати надані бюджетні асигнування. Визначення наявності підстав для повернення коштів з державного та місцевого бюджетів є виключними повноваженнями контролюючих органів.

З огляду на вищевказане, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, тобто, органу державної виконавчої служби разом зі заявою про повернення коштів з бюджету.

Колегія суддів зазначає, що на даний час позивачем оспорюється правомірність винесеної відповідачем постанови про стягнення виконавчого збору. З приводу повернення виконавчого збору, позивач із відповідною заявою не звертався і будь-яких рішень з цього приводу органами Казначейства не приймалося.

Тобто, колегія суддів вважає, що на даний час право позивача на повернення вказаних сум не порушено, а тому, вимога про стягнення на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) кошти в сумі 871,38 грн. є передчасною та задоволенню не підлягає.

Щодо визнання протиправними дій Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з винесення та направлення платіжної вимоги від 11 серпня 2020 року № 32831634/UAN/1794/8, слід зазначити наступне.

Так, відповідно до платіжного доручення від 11 серпня 2020 року №3183302, Акціонерним товариством "Укргазвидобування" сплачено борг, визначений наказом Господарського суду м. Києва від 07 травня 2012 року у справі №42/149-2/248, у розмірі 8 713,80 грн.

Також, згідно платіжного доручення від 11 серпня 2020 року №318304, Акціонерним товариством "Укргазвидобування" сплачено виконавчий збір та мінімальні витрати виконавчого провадження у загальному розмірі 1 329,30 грн. (а.с. 40).

Разом з тим, Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесена платіжна вимога від 11 серпня 2020 року № 32831634/UAN/1794/8 (а.с. 61).

Вищевказана платіжна вимога була направлена відповідачем до Державної казначейської служби України 12 серпня 2020 року, про що свідчить печатка Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі.

З наведеного вбачається, що платіжна вимога від 11 серпня 2020 року №32821634/UAN/1794/8 була оформлена та надіслана державним виконавцем Шевченківського РВДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) лише 12 серпня 2020 року, тобто, вже після сплати AT «Укргазвидобування», згідно, платіжних доручень від 11.08.2020 року № 318802 та № 318304 на рахунок Шевченківського РВДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) коштів в сумі 8 713,80 грн. та 1 329,30 грн., до складу якої увійшли сума у розмірі 871,38 грн. за постановою про стягнення виконавчого збору від 10.08.2020 р. ВП № 32821634 та сума у розмірі 457,92 грн. за постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 10.08.2020 р. ВП № 32821634.

Таким чином, колегія суддів вважає, що дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з винесення та направлення платіжної вимоги від 11 серпня 2020 року № 32831634/UAN/1794/8 є протиправними, а тому, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в повному обсязі, а тому, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 287, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов Акціонерного товариства "Укргазвидобування задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 10 серпня 2020 року ВП №32831634.

Визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення виконавчого збору від 10 серпня 2020 року ВП №32831634.

Визнати протиправними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з винесення та направлення платіжної вимоги від 11 серпня 2020 року № 32831634/UAN/1794/8.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110, ) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ) судові витрати в загальному розмірі 15 765 (п`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят п`ять) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в строк, визначений статтею 329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Бужак Н.П.

Парінов А.Б.