Справа № 200/5072/20-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року справа №200/5072/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Гайдара А.В., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецької обласної державної адміністрації на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 р. у справі № 200/5072/20-а (головуючий І інстанції суддя Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Донецької обласної державної адміністрації, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Донецької обласної державної адміністрації в особі його діючого органу Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, прийнятого від 05 листопада 2019 року за протоколом № 14 про відмову у встановленні йому статусу потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії, і визнання безпідставною видачі йому відповідного посвідчення; зобов`язати Донецьку обласну державну адміністрацію видати йому посвідчення «Потерпілий від радіаційного опромінення» (а.с. 1-3).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 р. у справі № 200/5072/20-а позов ОСОБА_1 - задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Донецької обласної державної адміністрації в особі його постійно діючого органу Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, прийнятого від 05 листопада 2019 року за протоколом № 14 про відмову у встановлені ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) статусу потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії, і визнання безпідставною видачі його відповідного посвідчення.

Зобов`язано Донецьку обласну державну адміністрацію (місцезнаходження: 84306, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Тихого, 6, ) видати ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) посвідчення «Потерпілий від радіаційного опромінення» (категорія 2).

Вирішено питання відшкодування судових витрат (а.с. 21-23).

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом порушено вимоги п. 3 розділу VI «Прикінцевих положень» КАС України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30 березня 2020 року.

Зазначає, що, ухвалюючи рішення передчасно без застосування процесуальних норм встановлених на період карантину, суд першої інстанції порушив основні принципи розгляду адміністративних справ, що є підставою для його скасування.

Крім того, апелянт посилається на норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ та Порядку віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 грудня 1992 року № 674 та зазначає, що, оскільки позивачем на розгляд Регіональної комісії надані копії документів, які за своїм змістом суперечать один одному, не надано копій документів, які би підтвердили факт радіаційної аварії у м. Краматорську та факт встановлення причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 з аварією в м. Краматорську; раніше видане йому посвідчення надавало статус не постраждалого від радіаційного опромінення, а статус особи, яка постійно проживала в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, відповідно відсутні законні підстави встановлення ОСОБА_1 статусу потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії.

Також, апелянт зазначив, що оскаржуване позивачем рішення приймалося Регіональною комісією, тобто колегіальним органом, а не державним органом - Донецькою обласною державною адміністрацією.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

За унормуванням ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 22 липня 2008 року позивачу видано посвідчення громадянина, який постійно проживав у зоні безумовного відселення з моменту аварії (категорія 2) серії НОМЕР_2 , що підтверджує статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеної до категорії 2 і яке є підставою для отримання встановлених пільг і переваг (а.с. 6).

01 жовтня 2019 року позивач звернувся до Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із заявою к якій просив розглянути його особову справу щодо встановлення статусу особи потерпілої від радіаційного опромінення та видати посвідчення встановленого зразка, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 року № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» потерпілим від радіаційного опромінення категорії 2, серії Я (а.с. 40).

05.11.2019 року Регіональною комісією з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи вирішено відмовити у встановленні статусу потерпілого від радіаційного опромінення, у зв`язку з тим, що у наданих документах відсутні підстави для встановлення статусу потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії визнати безпідставною видачу посвідчення ОСОБА_1 (протокол № 14) (а.с. 41).

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІ) визначено, що Особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до положень частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються 4-ри категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Крім того, вказана стаття Закону №796-ХІІ вказує, що громадяни, які захворіли на променеву хворобу або захворювання яких пов`язане з переопроміненням внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, які сталися не з вини потерпілих, якщо такий зв`язок встановлено медичними закладами, належать до категорій, зазначених у частині третій цієї статті.

Пунктом 3 Порядку віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 грудня 1992 р. № 674, визначено, що громадяни із числа тих, які постраждали від радіаційного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і поховання радіоактивних речовин, що сталися не з вини потерпілих, відносяться: до категорії 2 - особи, захворювання яких пов`язано з переопроміненням внаслідок будь-якої аварії, порушенням правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушенням правил зберігання і поховання радіоактивних речовин, які сталися не з вини потерпілих, що визначено актом за формою НI (у разі коли

захворювання пов`язано з виробничою або професійною діяльністю) або актом державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію), якщо такий зв`язок встановлено медичними закладами.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 віднесений до категорії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії.

Пунктом 5 Порядку № 674 визначено, що особам, зазначеним у пункті 3 цього Порядку, видаються посвідчення потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії на підставі висновку міжвідомчої експертної ради про причинний зв`язок інвалідності чи захворювання з відповідною аварією, порушеннями правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною тощо, а особам з інвалідністю - й на

підставі відповідної довідки медично-соціальної експертної комісії.

Видача посвідчень указаним у цьому Порядку особам провадиться Радою Міністрів Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій за місцем проживання (пункт 6 Порядку № 674).

Пунктом 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551 визначено, що Потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) та особам, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 2) серії Б сірого кольору.

Особам, віднесеним до категорії 2, захворювання яких пов`язано з переопроміненням внаслідок будь-якої аварії, порушенням правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушенням правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, які сталися не з вини потерпілих, що визначено актом за формою Н-1 (якщо захворювання пов`язано з виробничою або професійною діяльністю) або актом державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію), якщо такий зв`язок установлено закладами охорони здоров`я, видаються посвідчення "Потерпілий від радіаційного опромінення" (категорія 2) серії Я сірого кольору.

Отже наведена норма вказує на випадки, згідно яких особа може отримати відповідні пільги встановлені для осіб, як постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, порушенням правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушенням правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, які сталися не з вини потерпілих.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що ушкодження здоров`я ОСОБА_1 пов`язано з впливом небезпечних радіаційних факторів внаслідок порушення не з його вини правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною та правил зберігання радіоактивних речовин, зокрема джерела Cs-137, що знаходився до 29.11.1989 року в міжквартирній стіні будинку АДРЕСА_2 . Вказане підтверджується висновком Центральної міжвідомчої експертної ради на засіданні № 21 від 15 вересня 1992 року (а.с. 5).

Саме цей висновок став підставою для видачі ОСОБА_1 22 липня 2008 року посвідчення громадянина, який постійно проживав у зоні безумовного відселення з моменту аварії (категорія 2) серії НОМЕР_2 , що підтверджує статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеної до категорії 2 і яке є підставою для отримання встановлених пільг і переваг (а.с. 6).

Встановлені обставини спростовують докази апеляційної скарги щодо суперечності наданих позивачем документів для отримання статусу особи «Потерпілий від радіаційного опромінення».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивач отримав посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи у липні 2008 року, ним було пред`явлено до уповноваженого органу всі необхідні документи, що підтверджують ушкодження здоров`я позивача та впливу небезпечних радіаційних факторів. Позивач не може нести відповідальність за подальше знищення таких документів, а внаслідок бути позбавленим права отримання пільг, встановлених законодавством для ліквідаторів наслідків аварії на ЧАЕС. Наведене не позбавляє статусу потерпілих осіб, яким раніше було встановлено статус і видано посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи. Особа, якій видано безстрокове посвідчення громадянина, який постійно проживав в зоні безумовного відселення з моменту аварії (категорія 2), для цілей застосування ч. 5 ст. 14 Закону № 796-XII, вважається потерпілим від Чорнобильської катастрофи.

Доказів протилежного відповідачем не надано.

Крім того, колегія суддів бере до уваги положення частини першої статті 6 КАС України де зазначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності.

Колегія суддів зазначає, що позивачу вже було надано статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2), він користувався відповідними пільгами, встановленими законодавством України та розраховував на стабільність і передбачуваність свого статусу.

Що стосується посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме прийняття рішення передчасно, без застосування процесуальних норм встановлених на період карантину.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Донецької обласної державної адміністрації (місцезнаходження: 84306, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Тихого, 6, ) про визнання та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії щодо видачі посвідчення «Потерпілий від радіаційного опромінення». Розгляд справи провести суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву. У разі подання відзиву, його копія та додані до нього документи мають бути надіслані (надані) до суду та позивачу одночасно.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку такі доводи апеляційної скарги судом не приймаються, оскільки рішення по суті вирішено вірно.

Відповідно до частини 2 статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Продовження строку передбачає надання нового строку на вчинення тієї процесуальної дії, яка не була з поважних причин вчинена у первісно встановлений строк.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідач навіть якщо вважав необхідним продовжити встановлений в ухвалі строк для подачі відзиву на позовну заяву, мав змогу відповідно до ст. 121 КАС України звернутися з відповідною заявою для надання додаткового часу для підготування та направлення відповідного відзиву.

Щодо посилань апелянта на те, що оскаржуване позивачем рішення приймалося Регіональною комісією, тобто колегіальним органом, а не державним органом - Донецькою обласною державною адміністрацією.

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 21.08.2018 № 1026/5-18 утворено Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та затверджено Положення.

Відповідно до п. 1 Положення Регіональна комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Комісія) є постійно діючим колегіальним органом Донецької обласної державної адміністрації, утворений розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації з метою вирішення питань щодо визначення статусу осіб, зокрема учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

За Положенням Регіональну комісію вона створена без надання статусу юридичної особи публічного права, а тому відповідачем у справі правильно визначено Донецьку обласну державну адміністрацію як орган, який утворив цю комісію.

Відповідно до п.п.4.1 - 4.3, п.4 Положення, Регіональна Комісія відповідно до покладених на неї завдань: розглядає документи, подані відповідно до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року №551, приймає рішення, яке є підставою для видачі або відмови у видачі відповідних посвідчень.

Таким чином, виходячи з аналізу вищезазначених норм, саме до компетенції Комісії віднесено розгляд поданих документів та прийняття рішення щодо встановлення (підтвердження) статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з резолютивної частини рішення суду першої інстанції, судом визнано протиправним та скасовано рішення Донецької обласної державної адміністрації в особі його постійно діючого органу Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, прийнятого від 05 листопада 2019 року за протоколом № 14 про відмову у встановлені ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) статусу потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії, і визнання безпідставною видачі його відповідного посвідчення.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення відповідача Донецької обласної державної адміністрації, в особі його постійно діючого органу Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, прийнятого від 05 листопада 2019 року за протоколом № 14 про відмову у встановлені ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) статусу потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії, і визнання безпідставною видачі його відповідного посвідчення.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позову.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 283, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецької обласної державної адміністрації - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 р. у справі № 200/5072/20-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.10. 2020 року.

Колегія суддів Г.М. Міронова

А.В. Гайдар

І.В.Геращенко