Справа № 420/8093/20
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8093/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці в Одеській області (пр.-кт Шевченка,2, м.Одеса, 65044) про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці в Одеській області №15-01/005/0112 від 29.05.2019 року щодо накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулась ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області, в якому просить:

визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу, що винесена уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Одеській області від 29.05.2019 №15-01-005/0112, відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.06.2019 року на підставі Акту перевірки позивача №15-01-005/0112 від 29.05.2019 року заступником начальника Головного управління Держпраці в Одеській області Байдюк Сергієм Васильовичем винесено постанову про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 8 346 (вісім тисяч триста сорок шість гривень) 00 коп. Позивач вважає, вищевказану постанову про накладення штрафу від 15/01-005/0112 від 29.05.2019 такою, що винесена відповідачем не обґрунтовано, на підставі припущень та не вірного трактування норм чинного законодавства, що порушує права повивача. Та зазначає, що протягом 2017-2018 років позивачем було укладено договори у відповідності до умов яких позивач надавала фізичним особам послуги консультативного характеру та оформлення документів на отримання віз. Оскільки, позивачем не здійснювалась діяльність відповідно до вказаних у оскаржуваній поставі КВЕДів, то позивач не повинна була та не подавала до територіального органу зайнятості звіт форми 1-ПА. Крім того, позивач вказує, що в списку в Переліку суб`єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, та суб`єктів господарювання, які здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні у інших роботодавців, заяву про включення її до цього списку позивачем також не подано, з огляду на те, що вона проводила діяльність яка полягає в наданні послуг з посередництва у працевлаштуванні.

Ухвалою суду від 31.08.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

07.10.2020р. до суду надійшов відзив (вх.№ 41617/20) в якому позовні вимоги не визнає та просить в задоволенні позову відмовити, вказавши, що за результатами перевірки позивача складено Акт за результатами проведення перевірки щодо додержанням суб`єктом господарювання вимог законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю № 15-01-005/0112 від 29.05.2019р., в якому встановлено порушення пункту 4 частини 4 статті 36 Закон України №5067, а саме не подано звітність за формою №1-ПА за 2017-2018 роки. Відповідно до п. 4 ст. 53 Закону України №5067 у разі неподання або порушення порядку подання суб`єктом господарювання, який надає послуги з посередництва у працевлаштуванні, відповідно до цього Закону відомостей про і працевлаштованих ним осіб стягується штраф у двократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виявлення порушення. Отже, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, складена на підставі та у відповідності до норм діючого законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Видами діяльності позивача, є: КВЕД 78.20 Діяльність агентств тимчасового працевлаштування (основний);

КВЕД 78.30 Інша діяльність із забезпечення трудовими ресурсами.

Відповідно до наказу Головного управління Держпраці в Одеській області від 18.04.2019 № 644 у період з 23.05.2019 по 29.05.2019 посадовими особами Головного управління було проведено планову перевірку до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Предмет здійснення планової перевірки - контроль за додержанням законодавства у сферах .зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю з питань, визначених у розділі 3 Акту за результатами проведення перевірки щодо Додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства про зайнятість населення, зайнятості та працевлаштування; осіб з інвалідністю, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 18 серпня 2017 року №1338.

За результатами перевірки складено Акт за результатами проведення перевірки щодо додержанням суб`єктом господарювання вимог законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю № 15-01-005/0112 від 29.05.2019р., в якому встановлено порушення пункту 4 частини 4 статті 36 Закон України №5067, а саме не подано звітність за формою №1-ПА за 2017-2018 роки.

Вказаний Акт перевірки № 15-01-005/0112 від 29.05.2019р. позивач підписувати відмовився.

06 червня 2019 року посадовою особою Головного управління Держпраці в Одеській області направлено рекомендованим листом 260) повідомлення №131 від 03.06.2019р. із зазначенням дати, часу та і місця проведення розгляду справи.

13 червня 2019 року Першим заступником начальника Головного управління Держпраці в Одеській області С.В. Байдюком винесено постанову № 15-01-005/0112/П/ІП-ФС від 13.06.2019р. про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 8 346 (вісім тисяч триста сорок шість) гривень.

14 червня 2019 року Головним управлінням було направлено постанову № 15-01-005/0112/П/ІП-ФС від 13.06.2019 на адресу реєстрації ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у даній справі, судом встановлено наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 № 5067-VI (далі - Закон №5067) державний контроль за додержанням законодавства про зайнятість населення здійснює уповноважений орган з реалізації державної політики з питань державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в межах їх повноважень.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

У відповідності до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення №96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За приписами пп. 9 п. 4 Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Відповідно до п. 7 даного положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Держпраці може покладати виконання завдань на утворені територіальні органи за міжрегіональним принципом.

Згідно з п. 4 ч. 4 ст. 36 Закону №5067 суб`єкти господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, та суб`єкти господарювання, які здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні у інших роботодавців, зобов`язані, зокрема, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, відомості про чисельність працевлаштованих ними осіб у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики.

Форма звітності № 1-ПА "Інформація про кількість працевлаштованих громадян суб`єктами господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні та здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в інших роботодавців" та Порядок її подання, затверджені наказом Міністерства соціальної політики від 07.08.2015 № 815, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 09.10.2015 за № 1225/27670.

Згідно з ч. 4 ст. 53 Закону №5067 у разі неподання або порушення порядку подання суб`єктом господарювання, який надає послуги з посередництва у працевлаштуванні, відповідно до цього Закону відомостей про працевлаштованих ним осіб стягується штраф у двократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виявлення порушення.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509).

Вказаним порядком визначено механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст.265 Кодексу законів про працю України та ч. 2-7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення" (п.1 Порядку №509).

Відповідно до п. 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

- акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно з п. 3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

У відповідності до вимог п. 7 Порядку №509 справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Приписами п. 8 Порядку № 509 визначено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п.10 Порядку № 509 постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

Згідно з абз.2 п.11 Порядку № 509 не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються у судовому порядку територіальними органами Держпраці, виконавчими органами міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (щодо штрафів, передбачених частинами третьою, четвертою і сьомою статті 53 зазначеного Закону).

Позивач в позові підтвердила, що зареєстрована як ФОП, в видах діяльності зазначені коди КВЕД 78.20, 78.30, але за вищезазначеними КВЕДами діяльність не здійснюється, а здійснювалось інша діяльність - консультування з питань оформлення документів, що І підтверджується відповідними договорами, (додатки до позову). Звіт № 1-ПА не подавався, у зв`язку з тим, що не була проінформована про наявність такого звіту.

Матеріалами справи підтверджено, що перевіркою позивача встановлено, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України позивач ФОП ОСОБА_1 на момент проведення перевірки здійснює діяльність за Код КВЕД 78.20 Діяльність агентств тимчасового працевлаштування; Код КВЕД 78.30 Інша діяльність із забезпечення трудовими ресурсами. Звіт 1-ПА за 2017, 2018 рік не подавався.

Таким чином, в ході перевірки було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не подала звіт №1-ПА за 2017 рік та за 2018 рік про що сама позивач зазначила в адміністративному позові, чим порушено вимоги п.4 ч.4 ст. 36 Закону України «Про зайнятість населення».

Щодо доводів позивача про фактичне нездійснення такого виду діяльності, як «КВЕД 78.20 Діяльність агентств тимчасового працевлаштування (основний)» суд зазначає наступне.

Зазначений основний вид діяльності « 78.20 Діяльність агентств тимчасового працевлаштування (основний)» було вказано особисто позивачем на власний розсуд, відтак позивачем повинні враховуватись і обов`язки, передбачені таким кодом, позивачем не надано до суду належних, допустимих, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження доводів щодо нездійснення такого виду діяльності.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо визначеної суми штрафу зазначеної в оскаржуваній постанові, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» у разі неподання або порушення порядку подання суб`єктом господарювання, який надає послуги з посередництва у працевлаштуванні, відповідно до цього Закону відомостей про працевлаштованих ним осіб стягується штраф у двократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виявлення порушення, а саме: 2 * 4173,00 грн. = 8346,00 грн., де: - 2 - коефіцієнт (двократний розмір); - 4173,00 грн. - мінімальна заробітна плата з 1 січня 2019 року (у місячному розмірі) відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-УІІІ.

Зазначена сума штрафу підлягає сплаті до Державного бюджету України.

За змістом п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За приписами ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені обставини справи суд вважає, що відповідач при прийнятті оскарженої постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці в Одеській області (пр.-кт Шевченка,2, м.Одеса, 65044) про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці в Одеській області №15-01/005/0112 від 29.05.2019 року щодо накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко

.