Справа № 400/1732/20
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 р. Справа № 400/1732/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020
про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що надає право на отримання пільгової пенсії за віком на посаді слюсаря з ремонту реакторно-турбінного устаткування 3 розряду ВАТ «Атомремонт» з 26.06.1990 року по 26.02.1991 року та на посаді електрозварника ручного зварювання 5 розряду ВАТ «Атомремонт» з 26.02.1991 року по 14.08.2001 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 23.01.2020 року.

Ухвалою від 04.05.2020 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що за записами трудової книжки визначається не тільки загальний стаж роботи, але і встановлюються відомості, які дають право на пенсію на пільгових умовах. В переважній більшості випадків для призначення пенсій на пільгових умовах потрібні дані про характер виконуваної роботи, наприклад, про зайнятість на гарячих ділянках робіт, про роботу з відповідними шкідливими речовинами, про виконання робіт визначеним способом і у відповідному місці та інші важливі дані.

На думку позивача, у ГУ ПФУ відсутні підстави вважати, що відсутні документи, які б підтверджували особливий характер роботи на пільгових умовах за Списком № 1, оскільки позивачем надано всі потрібні документи, а особливий характер праці підтверджено довідкою уточнюючого характеру роботи ВАТ «Автомремонт» від 06.03.2002 року № 5.

Відповідач надав відзив на позов, в якому в задоволенні вимог просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач вказав на те, що інформацію про те, чи працював позивач у періоди з 26.06.1990 року по 26.02.1991 року та з 26.02.1991 року по 14.08.2001 року на роботах зі шкідливими умовами праці повний робочий день з трудової книжки встановити не можливо. Запис в трудовій книжці підтверджує лише трудовий стаж позивача, а не пільговий. А у наданих позивачем уточнюючих довідках та наказі щодо проведення атестації робочих місць відсутні посилання на те, чи була проведена атестація робочих місць вперше чи повторно.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

23.01.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон України № 1058).

До заяви позивач надав: паспорт; довідку про присвоєння ідентифікаційного номера; трудову книжку; довідку про проходження військової служби від 26.12.2019 року № 2568; атестат про навчання від 20.07.1987 року № 794; довідки ВАТ «Атомремонт» від 06.03.2002 року № 5, уточнюючі особливий характер роботи; витяги з наказів «Про підтвердження права надання пільгової пенсії за Списком 1 і Списком 2 працівника підприємства ВАТ «Атомремонт» від 23.03.1999 року № 56; індивідуальні відомості про застраховану особу.

Рішенням від 31.01.2020 року № 83/03.20-р позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували особливий характер роботи на пільгових умовах за Списком 1, визначений ч. 1 ст. 114 Закону України № 1058.

Не погоджуючись з вищевикладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

У відповідності до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон України № 1788) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Аналогічні норми містяться у ст. 114 Закону України № 1058.

Так, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах..

Відповідно до ст. 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» № 637 від 12.08.1993 року (далі та раніше за текстом - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності) (п. 23 Порядку № 637).

Згідно записів у трудовій книжці позивача, зокрема:

- у період з 26.06.1990 року по 26.02.1991 року працював на посаді слюсарем 3 розряду по ремонту реакторно-турбінного устаткування ПФП «Хмельницкатоменергоремонт»;

- 21.11.1991 року ПФП «Хмельницкатоменергоремонт» реорганізований в ПП «Атомремонт». 03.04.1996 року ПП «Атомремонт» перетворено на ВАТ «Атомремонт»;

- 16.12.1994 року позивачу присвоєно черговий розряд електрозварювача ручного зварювання;

- 07.07.1999 року позивачу присвоєно 5-й розряд електрозварника ручного зварювання;

- 14.08.2001 року позивача звільнено з ВАТ «Атомремонт» за власним бажанням.

При цьому, у відповідності до довідок, уточнюючих характер роботи від 06.03.2002 року № 5, виданих ВАТ «Атомремонт», позивач у період з 26.06.1990 року по 26.02.1991 року працював на підприємстві на посаді слюсаря з ремонту реакторно-турбінного устаткування 3 розряду повний робочий день; у період з 26.02.1991 року по 14.08.2001 року працював на підприємстві на посаді слюсаря з ремонту реакторно-турбінного устаткування 5 розряду повний робочий день.

Згідно до наявного у матеріалах справи витягу з наказу ВАТ «Атомремонт» № 56 від 23.03.199 року, на основі матеріалів атестації робочих місць за умовами праці професії «слюсар з ремонту реакторно-турбінного устаткування» підтверджено право виходу на пільгову пенсію за Списком 1, розділ XXIV, підрозділ 6, позиція 541.

Відповідач, відмовляючи позивачу у зарахуванні пільгового стажу, посилався на те, що довідки від 06.03.2002 року № 5 не відповідають формі, затвердженої Порядком № 637 та не те, що у витягах з наказу № 56 від 23.03.1999 року не вказана черговість проведеної атестації робочого місця.

Водночас, на переконання суду, неточності та неповнота відомостей в уточнюючих довідках виданих керівниками підприємств не повинна перекладатись тягарем доведення правдивості чи достовірності даних на особу якій видана. Відсутність посилань чи неточність записів у первинних документах не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах.

Зважаючи на викладене, суд вважає наведені відповідачем у спірному рішенні мотиви для відмови непереконливими.

Також, суд відхиляє твердження відповідача, щодо відсутності підстав для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у зв`язку з відсутністю інформації про черговість проведення цієї атестації робочого місця (вперше чи чергова).

Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 (далі - Порядок № 4442) та розробленими на виконання Порядку № 422 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з п. 4 Порядку №442 та пп. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом п. 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а.

На підставі ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, така формальна підстава, як відсутність інформації про черговість проведення атестації робочого місця (вперше чи чергова) не може бути підставою для неврахування позивачу відповідних періодів роботи до пільгового стажу.

Отже, підлягали зарахуванню до пільгового стажу позивача спірні періоди роботи з 26.02.1991 року по 14.08.2001 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач не просить суд скасувати рішення ГУ ПФУ, яким йому було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Враховуючи викладене, суд, для повного та ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, виходить за межі позовних вимог та скасовує рішення ГУ ПФУ від 31.01.2020 року № 83/03.20-р.

Стосовно вимог позивача щодо зобов`язання ГУ ПФУ призначити йому пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 відповідач у своєму відзиві посилається на те, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього інше рішення, яке б відповідало закону, та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції такого суб`єкту владних повноважень.

При цьому, п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України наділяє суд правом прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Використовуючи таке право, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах.

Також, у відповідності до ст. 45 Закону України № 1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Отже, вимоги позивача про призначення йому пенсії з 23.01.2020 року - дня звернення з відповідною заявою - підлягають задоволенню.

При цьому, суд відмовляє позивачу у призначенні пенсії на підставі п. «б» ст. 13 Закону України № 1788, оскільки спір у даній справі стосується пенсій, передбачених п. «а» ст. 13 Закону України № 1788, право на отримання якої позивачем підтверджується матеріалами справи.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ч. 1 та 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір у сумі 2522,40 грн., що підтверджується квитанцією № 30864693-1 від 22.04.2020 року. Тобто, позивачем сплачено судовий збір за три немайнові позовні вимоги.

Одночасно з цим суд зазначає, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з прийняттям ГУ ПФУ рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах, а отже вимоги про зарахування відповідного пільгового стажу та зобов`язання призначити позивачу пенсію на пільгових умовах є взаємопов`язаними з вимогами про скасування відповідного рішення. Отже, позивачу було необхідно сплатити судовий збір за одну немайнову у розмірі 840,80 грн.

За таких обставин, судовий збір у сумі 840,80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, а надміру сплачені 1681,60 грн. - поверненню з Державного бюджету відповідною ухвалою.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 - 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України від 31.01.2020 року № 83/03.20-р про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) періоди роботи на посаді слюсаря з ремонту реакторно-турбінного устаткування 3 - 5 розрядів ВАТ «Атомремонт» з 26.06.1990 року по 14.08.2001 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 23.01.2020 року.

5. В решті позовних вимог - відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.10.2020 року.

Суддя О.В. Малих