Справа № 761/3823/17
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 761/3823/17 Суддя (судді) першої інстанції: Макаренко І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Гордієнко Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 р. про повернення заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві ЦМУ МЮ про визнання протиправною бездіяльності

В С Т А Н О В И В :

20 червня 2020 ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду м. Києва було надіслано заяву про визнання протиправної бездіяльності, вчинену Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2017 р. у справі № 761/3823/17, якою також просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві негайно виконати рішення (постанову) Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2017 р. та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за віком відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМ України від 17.07.2003 р. № 1078, з 17.12.2017 р., та виплатити заборгованість; постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, діяльність яких визнається протиправною.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 р. дану заяву повернуто заявникові.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявником не дотримані вимоги п. 2-3 ч. 2 ст. 383 КАС України, зокрема, не вказана посадова особа Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві, яка на думку заявника, допустила бездіяльність. Судом також було зазначено, що заявником допущені скорочення в назві заінтересованої особи, що не дає суду можливості вірно її ідентифікувати.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для розгляду її по суті в іншому складі суддів.

Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримали висновок суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою, ухвала підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Статтею 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Так, за висновками суду першої інстанції заява ОСОБА_1 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень не відповідає вимогам ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки в заяві не вказана посадова особа Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві, яка на думку заявника, допустила бездіяльність. Судом також було зазначено, що заявником допущені скорочення в назві заінтересованої особи, що не дає суду можливості вірно її ідентифікувати.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється Головним управлінням пенсійного фонду України в м. Києві, боржником у ВП 54772023 з виконання постанови Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/3823/17 є саме Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві, яке й було зазначено відповідачем заявником у заяві про визнання протиправної бездіяльності, вчинену Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2017 р. у справі № 761/3823/17.

При цьому, із тексту заяви вбачається, що заявником було зазначено найменування відповідача, його поштову адресу, а також номер засобу зв`язку та адресу електронної пошти.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що допущені заявником скорочення в назві заінтересованої особи не дає суду можливості вірно її ідентифікувати, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи, зокрема листом Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). (т.2 а.с.24)

З огляду на викладене, суд першої інстанції зробив необґрунтований висновок про наявність підстав для повернення заяви із вищезазначених підстав.

При цьому, колегія суддів зауважує, що згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, що відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції, наданих статтею 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Повне судове рішення складено 20.10.2020 р.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, ч. 1 п. 4 ст. 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційниий суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 р. - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 р. про повернення заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві ЦМУ МЮ про визнання протиправною бездіяльності - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель