Справа № 480/3863/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.М. Глазько
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 р. Справа № 480/3863/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватно-виробничого комерційного підприємства "СТС" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.01.2020, повний текст складено 27.01.20 по справі № 480/3863/19

за позовом Приватно-виробничого комерційного підприємства "СТС"

до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватно-виробниче комерційне підприємство "СТС" звернулось до суду із позовом, у якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області № від 10.09.2019.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Приватно-виробниче комерційне підприємство "СТС", не погоджуючись із рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначив, що за умови наявності необхідних первинних документів, які підтверджують факт взаємовідносин із вищезазначеними контрагентами, позивач мав підстави на віднесення сум по даним взаємовідносинам до складу витрат, що підлягають оподаткуванню та формування на їх підставі суми податкового кредиту з податку на додану вартість.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, у період з 30.07.2019 по 05.08.2019 фахівцями Головного управління ДФС у Сумській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПВКП «СТС» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1 за січень 2019.

За результатами перевірки складений акт від 12.08.2019 № 928/18-28-14-05/30408692/86, яким зафіксовано порушення позивачем, зокрема, п.п. «а» п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21 Декларації) на загальну суму 435523 грн. (за січень 2019).

На підставі акту перевірки 10.09.2019 Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2019 на суму 435523 грн.

Не погодившись із таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не підтверджено реальність здійснення господарських операцій з контрагентом належними первинними документами.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

У пункті 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Таким чином фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як визначено підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до статті 1 Закону №996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Так, у перевіряємий період позивач мав взаємовідносини із ФОП ОСОБА_1 .

Підставою прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стала встановлена податковим органом відсутність підтвердження реальності придбання платником податків кукурудзи врожаю 2018 у ФОП ОСОБА_1 за січень 2019.

18.01.2019 між позивачем та ФОП ОСОБА_1 укладено договір поставки № 18кук, предметом якого є поставка товару українського походження, врожаю 2018, а саме: кукурудза українського походження, врожаю 2018 (додаток № 1 до договору поставки від 18.01.2019, додаток № 2 від 23.01.2019, додаток № 3 від 25.01.2019, додаток від 25.01.2019, додаток № 4 від 30.01.2019, додаток № 5 від 01.02.2019, додаток № 6 від 26.02.2019).

Згідно з умовами зазначеного договору ФОП ОСОБА_1 власними силами та засобами здійснював поставку кукурудзи на вантажну дільницю ТОВ «Компанія «Новотек» для відвантаження на залізничні вагони.

На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем надано видаткові накладні на отримання кукурудзи врожаю 2018, отримані від ФОП ОСОБА_1 : № 2 від 21.01.2019 на кукурудзу врожаю 2018 року в кількості 123,44 т на загальну суму 527088,31 грн., в т.ч. ПДВ 87848,05 грн.; № 3 від 23.01.2019 на кукурудзу врожаю 2018 року в кількості 138,64 т на загальну суму 610016,56 грн., в т.ч. ПДВ 101669,43 грн.; № 7 від 30.01.2019 на кукурудзу врожаю 2018 року в кількості 191,26 т на загальну суму 879795,24 грн., в т.ч. ПДВ 146632,54 грн.; № 4 від 25.01.2019 на кукурудзу врожаю 2018 року в кількості 39,5 т на загальну суму 181699,85 грн., в т.ч. ПДВ 30283,31 грн.; № 6 від 25.01.2019 на кукурудзу врожаю 2018 року в кількості 94 т на загальну суму 414540,00 грн., в т.ч. ПДВ 69090,00 грн.

На виконання умов договору поставки ФОП ОСОБА_1 надав позивачу податкові накладні з найменуванням ТМЦ на підставі попередньої оплати, згідно платіжних доручень, на суму податку на додану вартість у розмірі 439400,84 грн.

Вказана сума податкових зобов`язань відображена ПВКП «СТС» у податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2019 року № від 19.02.2019 як сума податкового кредиту.

Фактична оплата за придбаний товар здійснена у безготівковій формі, про що надано наступні платіжні доручення: від 18.01.2019 № 59 на загальну суму 409920,00 грн., у т.ч. ПДВ 68320,00 грн.; від 22.01.2019 № 60 на загальну суму 117168,31 грн., у т.ч. ПДВ 19528,05 грн.; від 23.01.2019 № 62 на загальну суму 492800,45 грн., у т.ч. ПДВ 82133,45 грн.; від 24.01.2019 № 63 на загальну суму 614969,00 грн., у т.ч. ПДВ 102449,33 грн.; від 25.01.2019 № 65 на загальну суму 86240,29 грн., у т.ч. ПДВ 14373,38 грн.; від 28.01.2019 № 66 на загальну суму 11854,67 грн. у т.ч. ПДВ 1975,78 грн.; від 29.01.2019 № 70 на загальну суму 725,36 грн., у т.ч. ПДВ 120,89 грн.; від 29.01.2019 № 71 на загальну суму 613000,00 грн., у т.ч. ПДВ 102166,67 грн.; від 30.01.2019 № 72 на загальну суму 290000 грн., у т.ч. ПДВ 48333,33 грн.

Також позивачем надано картку про якість зерна типової форми № 42 від 25.01.2019 № 1390, № 1389 від 25.01.2019, № 1388 від 23.01.2019, № 1387 від 23.01.2019, № 1386 від 23.01.2019, № 1341 від 21.01.2019, № 1340 від 21.01.2019, № 1339 від 21.01.2019, № 23839 на кукурудзу 3 класу (кормові потреби) від лабораторії ТОВ «Дубов`язівський елеватор» (код 34072570) та первинні документи з підтвердження експортної операції.

На підтвердження перевезення товару, яке здійснювалось продавцем - ФОП ОСОБА_1 , надано наступні товарно-транспортні накладні: № 3/1 від 23.01.2019; № 3/2 від 23.01.2019; № 3/3 від 23.01.2019; № 7/1 від 30.01.2019; № 7/2 від 30.01.2019; № 7/3 від 30.01.2019; № 7/4 від 30.01.2019; № 2/1 від 21.01.2019; № 2/2 від 21.01.2019; № 2/3 від 21.01.2019; № 3 від 25.01.2019; № 6/1 від 25.01.2019; № 6/2 від 25.01.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що згідно положень податкового законодавства підставою для виникнення у платника права на формування податкового обліку є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Висновки суду першої інстанції щодо відсутності у позивача підстав формування податкових зобов`язань за наслідками господарської операції із ФОП ОСОБА_1 ґрунтуються на твердженні щодо не підтвердження реальності такої операції та її фактичного здійснення у зв`язку з наступним.

Так, за період січня 2019 до складу податкового кредиту ФОП ОСОБА_1 включено податкові накладні із найменуванням "кукурудза врожаю 2018 року", отримані від постачальника ТОВ «Агроюкрейн» (код 42250136), про що виписано та зареєстровано податкові накладні з номенклатурою: кукурудза врожаю 2018 в кількості 814,04 т.

Зазначений контрагент перебуває на обліку у Головному управлінні ДФС у Сумській області, стан платника - 0, основний вид діяльності - 01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, згідно відомостей щодо наявності об`єктів оподаткування (форми 20-ОПП) ТОВ «Агроюкрейн» має тільки земельні ділянки на території Полтавської, Київської та Харківської областей, інформація щодо інших об`єктів оподаткування, які використовуються в господарській діяльності (складські, офісні приміщення, транспортні засоби) відсутня, чисельність працюючих на підприємстві згідно поданої податкової звітності складає - 4 особи (керівник та головний бухгалтер в одній особі).

Податковим органом встановлено відсутність у ТОВ «Агроюкрейн» основних виробничих та матеріальних ресурсів для здійснення господарських операцій з реалізації зазначених товарів на адресу ФОП ОСОБА_1 за січень 2019, оскільки обсяг придбаних та реалізованих товарів свідчить про необхідність зберігання, транспортування, однак інформація від підприємства про наявність основних засобів та об`єктів оподаткування відсутня. Втім, сторонні послуги щодо зберігання або транспортування товарів згідно даних ЄРПН не придбавались.

При цьому, відповідно до товарно-транспортних накладних перевезення придбаної продукції (кукурудзи) від ТОВ «Агроюкрейн» до ФОП ОСОБА_1 здійснювалось транспортними засобами та за рахунок ФОП ОСОБА_1 згідно з умовами договору поставки № А-02 від 15.01.2019: автомобільний перевізник - ФОП ОСОБА_1 , пункт навантаження - м. Тростянець, Сумської області, пункт розвантаження - смт. Дубов`язівка, Конотопського району, Сумської області.

При цьому зазначені у товарно-транспортних накладних транспортні засоби (вантажні автомобілі та причепи) є власністю ФОП ОСОБА_1 , однак на власника зареєстровані з 21.03.2019.

Крім того, наймані працівники, зазначені в товарно-транспортних накладних, протягом 2019 у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_1 не перебували.

Також, слід враховувати, що здійснення транспортування двома водіями в один день, не є фізично можливим, оскільки відстань від пункту навантаження - м. Тростянець, Сумської області до пункту розвантаження - смт. Дубов`язівка, Конотопського району, Сумської області складає 183 км., відповідно, здійснити 12 (11) рейсів в один день не є реальним.

На підставі викладеного, податковий орган дійшов висновку, що реєстрація податкових накладних на адресу ПВКП «СТС» ФОП ОСОБА_1 здійснена з метою формування податкового кредиту без реальної мети здійснення господарських операцій та має характер формального оформлення.

Судовим розглядом встановлено, що за умовами договору поставки № 18кук від 18.01.2019 придбаний товар поставляється постачальником ФОП ОСОБА_1 власними силами та за свій рахунок.

Відповідно до товарно-транспортних накладних у графі «Водій», зазначено водіїв перевізника ФОП ОСОБА_1 : ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Однак, відповідно до даних звіту «Повідомлення про прийняття працівника на роботу», поданого ФОП ОСОБА_1 за лютий 2019, вказані особи на момент здійснення перевезення товару, придбаного за договором поставки № 18кук від 18.01.2019, не були працівниками ФОП ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до товарно-транспортних накладних транспортування придбаного товару здійснювалось в січні 2019 двома вантажними автомобілями DAF 105 НОМЕР_1 та DAF 105 ХВ2233 з причепами, державні номерні знаки яких згідно даних Інтернет ресурсу публічного доступу «OpendataUa», не зареєстровані на території України.

Також, у листі Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області від 18.11.2019 №31/18-2622 зазначено, що згідно ЄДР МВС станом на 18.11.2019, автомобіль DAF XF 105.460, номерний знак НОМЕР_2 , вперше зареєстрований 21.03.2019, транзитний номерний знак виданий торгівельною організацією Т4ХВ4070 вилучений, власник не змінювався, автомобіль DAF XF 105.460, номерний знак НОМЕР_3 , вперше зареєстрований 21.03.2019, транзитний номерний знак виданий торгівельною організацією Т4ХВ2233 вилучений, власник не змінювався, напівпричіп FRUEHAUF LTD, номерний знак НОМЕР_4 , вперше зареєстрований 21.03.2019, транзитний номерний знак виданий торгівельною організацією Т1РС7289 вилучений, власник не змінювався, напівпричіп STAS SA33-9K, номерний знак НОМЕР_5 , вперше зареєстрований 21.03.2019, транзитний номерний знак виданий торгівельною організацією Т1РС5769 вилучений, власник не змінювався. З комбінаціями цифр транзитних номерних знаків ХВ4070, ХВ2233, РС5768, РС5769 транспортні засоби зареєстрованими не значаться.

За таких обставин колегія суддів підтримує висновки суду першої інстанції, що транспортування придбаного товару у січні 2019, не могло бути здійснено зазначеним водіями та відповідним автомобільним транспортом, які зазначені у наданих позивачем товарно-транспортних накладних.

У спірних правовідносинах слід враховувати, що сам факт наявності у платника податків первинних документів, виписаних від імені постачальника товарів (послуг), не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, так як для податкового обліку значення має саме факт поставки тим контрагентом, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження даних податкового обліку.

У той же час, не можуть бути підставою для формування платниками податків своїх даних податкового обліку первинні документи за наявності фактів, що ставлять під сумнів реальність надання послуг та поставки товарів; за відсутності інших достатніх та належних доказів, які б підтверджували реальне здійснення господарських операцій, на підставі яких задекларовано податковий кредит та валові витрати за спірними господарськими операціями, самі по собі податкові накладні не підтверджують право платника на їх формування.

Колегія суддів вказує, що платник податків бере на себе ризик негативних наслідків у вигляді неможливості застосування податкової вигоди на підставі документів від спірних контрагентів, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Нездійснення заходів з перевірки правоздатності контрагента є ризиком самого платника, а тому саме на нього покладаються негативні наслідки неналежної організації своєї господарської діяльності, зокрема у вигляді непідтвердження права на формування у податковому обліку податкового кредиту.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 30.05.2019 року по справі № 804/7585/17, від 21.05.2019 року по справі № 810/2264/17 (№ К/9901/49208/18).

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачем не доведено наявності обставин та підстав, з якими пов`язується можливість правомірного формування податкових вигод.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку щодо правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області № від 10.09.2019.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив докази по справі, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватно-виробничого комерційного підприємства "СТС" - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 по справі № 480/3863/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов