Справа № 160/9228/19
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2020 року Справа № 160/9228/19
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 07 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
04.11.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, зобов`язано Жовтоводський МС ГУДМС в Дніпропетровській області надати оригінали всіх наявних документів щодо отримання паспорта НОМЕР_2 від 08.10.2014 року, та інші документи на яких є підпис ОСОБА_1 .
14.11.2019 року на виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надано реєстраційну справу ФОП ОСОБА_1 .
27.11.2019 року Жовтоводським МС ГУДМС в Дніпропетровській області було повідомлено суд, що запитувані судом документи, а саме оригінал заяви про видачу паспорта громадянина України ОСОБА_1 буде передано до суду після доставки з м. Києва.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 25.11.2019 року зобов`язано Жовтоводський МС ГУДМС в Дніпропетровській області надати оригінали всіх наявних документів щодо отримання ОСОБА_1 паспорта серії НОМЕР_2 від 08.10.2014 року та інші документи на яких є підпис ОСОБА_1 , зокрема, але не виключно, оригінал заяви ОСОБА_1 про видачу паспорта серії НОМЕР_2 від 08.10.2014 року.
09.12.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду зобов`язано керівника Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надати суду оригінали документів, які подавались ОСОБА_1 при взятті на облік, як фізичної особи-підприємця.
19.12.2019 року Жовтоводським МС ГУДМС в Дніпропетровській області було до суду передано оригінал заяви про видачу паспорта, та акт приймання - передачі.
10.01.2020 року Головне управління ДФС у Дніпропетровській області на виконання ухвали суду 09.12.2019 року надано суду лист щодо надання оригіналів документів про взяття на облік, як фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
27.01.2020 року постановлено ухвалу, якою витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Дека Сервіс" (попереднє місце роботи ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) вільні зразки почерку та підпису ОСОБА_1 , а саме: оригінали матеріалів (на 10-15 документах):- автобіографії;- особистого листка з обліку кадрів;- договорів, заяв, анкет, накладних тощо; з метою надсилання до Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру для призначення судової почеркознавчої експертизи.
На виконання ухвали суду були надані вільні зразки почерку та підпису ОСОБА_1 на 10 арк., та заява ОСОБА_1 про надання щорічної основної відпустки від 01.08.2019.
08.04.2020 року Дніпропетровським науково-дослідним експертно - криміналістичним центром разом із супроводом направлено клопотання експерта, в якому зазначено, що у зв`язку з недостатньою кількістю наданого порівняльного матеріалу, необхідно надати вільні зразки почерку та підпису ОСОБА_1 за 2013 рік - 2014 рік, у оригіналах різних документів: за місцем робіт (автобіографії, особистому листку з обліку кадрів, договорах, заявах, анкетах, накладних та ін.), за місцем проживання (договорах на комунальні послуги, прибутково-видаткових ордерах, квитанціях та ін.), записниках, блокнотах, чорнових записах - на 10-15 документах з рукописними записами, та на 10-15 документах з підписами; вільні зразки цифрових записів ОСОБА_1 за 2013 рік - 2014 рік з цифрами: 11, 15, 12, 2014 - у оригіналах 10-15 документів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2020 року зобов`язано ОСОБА_1 надати суду вільні зразки почерку та підпису ОСОБА_1 за 2013 рік - 2014 рік, у оригіналах різних документів.
На виконання ухвали ОСОБА_1 було надано вільні зразки почерку та підпису у оригіналах документах, а саме блокнот розміром 195 мм на 13 мм га 12 арк., блокнот розміром 145 мм на 100 мм на 48 арк., розписка від 26.06.2015 року на 1 аркуші формату А4.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 року направлено матеріали адміністративної справи №160/9228/19 до Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру для проведення почеркознавчої експертизи на підставі ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 року.
23.07.2020 року Дніпропетровським науково-дослідним експертно - криміналістичним центром разом із супроводом направлено висновок експерта, в якому останній дійшов наступних висновків, що підпис у графі «картку заповнив» у реєстраційній картці на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця від 11.12.2014 року реєстраційної справи № 2_24_096956_01 - виконаний ОСОБА_1 ; підпис у графі «виписку з єдиного державного реєстру отримав» у реєстраційній картці на проведення державної реєстрації фізичної особи підприємця від 11.12.2014 року реєстраційної справи № 2_24_096956_01 - виконаний ОСОБА_1 ; рукописний запис у « ОСОБА_1 » у графі «виписку з єдиного державного реєстру отримав» у реєстраційній картці на проведення державної реєстрації фізичної особи підприємця від 11.12.2014 року реєстраційної справи № 2_24_096956_01 - виконаний ОСОБА_1 ; рукописний запис у « 15.12.2014 у графі «виписку з єдиного державного реєстру отримав» у реєстраційній картці на проведення державної реєстрації фізичної особи підприємця від 11.12.2014 року реєстраційної справи № 2_24_096956_01 - виконаний не ОСОБА_1 ; рукописний запис у « ОСОБА_1 » у графі «заявник» в описі документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація фізичної особи - підприємця» від 11.12.2014 року реєстраційної справи № 2_24_096956_01 - виконаний ОСОБА_1 ; підпис у графі «заявник» в описі документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація фізичної особи - підприємця» від 11.12.2014 року реєстраційної справи № 2_24_096956_01 - виконаний ОСОБА_1 ; вирішити запитання: «чи виконано рукописний текст « 11.12.2014» у графі «заявник» в описі документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація фізичної особи - підприємця» від 11.12.2014 року реєстраційної справи № 2_24_096956_01 ОСОБА_1 чи іншій особі?» не надалось можливим.
У судове засідання, призначене на 09.09.2020 року, сторони не з`явились, про дату, час та місце судового засідання сповіщені належним чином та завчасно.
09.09.2020 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
22.11.2019 року, 10.12.2019 року, 10.01.2020 року, 21.01.2020 року, 27.08.2020 року та 02.09.2020 року від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надійшли клопотання про розгляд справи без участі представника Департаменту.
Згідно частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань види діяльності за КВЕД 46.38 «оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками (основний)».
З 12.12.2014 року позивач взятий на облік в контролюючих органах як платник податків.
13 листопада 2018 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6195-50/67, відповідно до якої за ОСОБА_1 станом на 03.07.2019 року обліковується борг (недоїмка) зі сплати єдиного внеску на загальну суму 15 819, 54 грн.
Заперечуючи факт самостійної реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця та, відповідно незгода позивача з означеною вимогою стала підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) в частині відносин, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб-підприємців та нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За змістом приписів статті 2 Закону №2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464 з-поміж інших платників єдиного внеску визначено й фізичних осіб-підприємців, в тому числі й тих, які обрали спрощену систему оподаткування.
Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 1774) внесено низку змін до Закону № 2464, які набули чинності з 01.01.2017 року, зокрема, щодо нарахування та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.
Так, з 2017 року фізичні особи-підприємці, навіть у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року, зобов`язані визначити базу нарахування єдиного внеску, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464. При цьому, сума єдиною внеску не може бути меншою за розмір мінімальною страхового внеску (пункт 2 частини першої статті 7 Закону № 2464 в редакції Закону №1774).
Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:
- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;
- для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ.
При цьому, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте, за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць.
Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за яких нараховується заробітна плата (дохід).
При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.
Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи-підприємці, проте, фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.
Таким чином, визначення наявності у особи статусу фізичної-особи підприємця має першочергове значення для вирішення питання щодо наявності обов`язку сплати єдиного внеску.
З метою встановлення наявності такого статусу у відповідних осіб, суд звертає увагу на наступне правове регулювання.
01 липня 2004 року набув чинності Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15 травня 2003 № 755-IV (у подальшому змінено назву на Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №755-IV).
Згідно з ч.1 ст.1 цього Закону, державний реєстратор - посадова особа центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, яка відповідно до цього Закону від імені держави здійснює державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр) - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; реєстраційна картка - документ встановленого зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру; реєстраційна справа - папка організаційно-облікового типу з документами або електронними документами, що подаються державному реєстратору відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №755-IV державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.
Вимоги до оформлення документів, які подаються державному реєстратору встановлені ст. 8 Закону №755-IV, ч. 1 та 2 якої визначено документи, які відповідно до вимог цього Закону подаються (надсилаються поштовим відправленням або електронним документом) державному реєстратору, повинні бути викладені державною мовою. Реєстраційна картка заповнюється машинодруком або від руки друкованими літерами. Якщо документи надсилаються державному реєстратору поштовим відправленням, справжність підпису заявника на реєстраційній картці (заяві, повідомленні) повинна бути нотаріально засвідчена.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 10 цього Закону за проведення державної реєстрації справляється реєстраційний збір у такому розмірі, зокрема, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - за проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця.
Документом, що підтверджує внесення реєстраційного збору, є копія квитанції, виданої банком, або копія платіжного доручення з відміткою банку (ч. 5 ст. 10 Закону №755-IV).
Як визначено ч.1 ст. 42 Закону №755-IV для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем та має реєстраційний номер облікової картки платника податків, або уповноважена нею особа (далі - заявник) повинна подати особисто (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення або в разі подання електронних документів подати опис, що містить відомості про надіслані електронні документи, в електронній формі) або через уповноважену особу державному реєстратору за місцем проживання такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця; копію документа, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця; нотаріально посвідчену письмову згоду батьків (усиновлювачів) або піклувальника, або органу опіки та піклування, якщо заявником є фізична особа, яка досягла шістнадцяти років і має бажання займатися підприємницькою діяльністю.
Якщо документи для проведення державної реєстрації подаються заявником особисто, державному реєстратору додатково пред`являється паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця (ч. 4 ст. 42 Закону №755-IV).
Відповідно до ч.5 ст.42 Закону № 755-IV документи, які подаються для проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця, приймаються за описом, копія якого в день надходження документів видається (надсилається поштовим відправленням) заявнику з відміткою про дату надходження документів.
Дата надходження документів на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця вноситься до журналу обліку реєстраційних дій.
Таким чином, приписами ст. 42 Закону № 755-IV передбачено, що документи для державної реєстрації можуть подаватися у паперовій або електронній формі. У паперовій формі документи подаються особисто заявником або поштовим відправленням. Якщо документи подаються особисто, заявник пред`являє свій паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України, або паспортний документ іноземця, або посвідчення особи без громадянства, або посвідку на постійне або тимчасове проживання.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.4 Закону № 755-IV Порядок проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців включає, зокрема:
перевірку комплектності документів, які подаються державному реєстратору, та повноти відомостей, що вказані в реєстраційній картці;
перевірку документів, які подаються державному реєстратору, на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації;
внесення відомостей про юридичну особу або фізичну особу - підприємця до Єдиного державного реєстру;
оформлення і видачу виписки з Єдиного державного реєстру.
При цьому, державний реєстратор не зобов`язаний під час встановлення особи, яка звернулася для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця, перевіряти відомості вказані заявником у картці. Суд вважає, що правильність відомостей вказаних заявником, засвідчує підписом сам заявник на поданій реєстраційній картці.
Таким чином, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що картці місцем його проживання зазначено будинок за адресою: АДРЕСА_2 , хоча він ніколи не був зареєстрований в. м. Дніпрі.
Так, провівши правовий аналіз законодавчих норм, які регулюють відносини, що виникають у сфері державної реєстрації фізичних осіб-підприємців, суд дійшов висновку, що необхідною передумовою для прийняття державним реєстратором рішення про проведення державної реєстрації особи є виявлення такою бажання щодо проведення її реєстрації як фізичної особи-підприємця, що проявляється у поданні нею особисто або через уповноважену особу відповідної заяви (заповненої реєстраційної картки).
Можливість проведення реєстрації особи без її волевиявлення законодавством не передбачена.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що реєстраційна картка на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця від 11.12.2014 року підписана ОСОБА_1 , що підтверджено судовим експертом сектору почеркознавчих досліджень відділу почеркознавчих досліджень, технічного дослідження документів на обліку лабораторії криміналістичних видів досліджень Соколенко Л.О. у висновку експерта від 16.07.2020 року № 19/104-7/7/460. Підпис у графі «виписку з Єдиного державного реєстру отримав» та рукописний запис « ОСОБА_1 » реєстраційної картки виконано ОСОБА_1 .
Крім того, як зазначається у висновку експерта опис документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація фізичної особи-підприємця» також підписано ОСОБА_1 , як і напис « ОСОБА_1 ».
Отже, на думку суду, позивачем не доведено, що державну реєстрацію позивача як фізичної особи-підприємця від 11.12.2014 року здійснено не ним, проти його волевиявлення та протиправно.
Так, судом встановлено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ була прийнята податковим органом 13.11.2018 року, однак сума боргу встановлена станом на 03.07.2019 року.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області не було надано відзив на позовну заяву, не було надано також жодних пояснення щодо причини нарахування суми ЄСВ передчасно за період з 13.11.2018 року по 03.07.2019 року та які саме суми і за які періоди було нараховано та включено в оскаржувану вимогу.
В свою чергу, встановлені судом обставини свідчать про те, що в періоди, за які спірною вимогою позивачеві нараховано заборгованість з ЄСВ, позивач мав статус фізичної особи-підприємця, проте перебував у трудових відносинах з ТОВ «Дека Сервіс».
Відповідачем при прийнятті оскаржуваної вимоги не було з`ясовано питання щодо нарахування та сплати роботодавцем за позивача єдиного внеску, як за застраховану особу, в розмірі не меншому мінімального страхового внеску на місяць.
Враховуючи приписи частин 1, 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково, в частині скасування вимоги про сплату боргу, заявленої до ГУ ДФС у Дніпропетровській області, на користь позивача з даного суб`єкта владних повноважень підлягають стягненню судові витрати на сплату судового збору у розмірі 768,40 грн.
Керуючись статтями 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області суму сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська