Справа № 360/3234/20
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

12 жовтня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3234/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

31.08.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" (далі - позивач, ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот") до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича (далі - відповідач, приватний виконавець Щербаков І.М.), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова І.М. від 14.08.2020 ЗВП № 62598000 про арешт майна.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 14.08.2020 приватним виконавцем Щербаковим І.М. винесено постанову ЗВП № 62598000 про арешт майна ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот", яку позивач отримав 20.08.2020.

Згідно зі спірною постановою на майно позивача накладається арешт, оскільки на примусовому виконанні у відповідача знаходяться у тому числі: наказ про примусове виконання постанови № 9/5014/969/2012, виданий 04.04.2016 господарським судом Луганської області про стягнення з позивача на користь ДК "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" загальної суми 79617022,77 грн; наказ про примусове виконання постанови № 913/518/13-г, виданий 07.12.2016 господарським судом Луганської області про стягнення з позивача на користь ДК "Газ України" загальної суми 47275319,88 грн; наказ про примусове виконання постанови № 913/869/14, виданий 29.12.2016 господарським судом Харківської області про стягнення з позивача на користь ДК "Газ України" загальної суми 44046419,17 грн.

Кінцевий строк пред`явлення цих наказів сплинув в 2019 році, тому правових підстав для відкриття виконавчого провадження за вказаними наказами у приватного виконавця не було.

Позивач також зазначає, що 19.03.2019 на підставі заяв ДК "Газ України" відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження № 58667811, № 58667869 та № 58668051 з виконання зазначених наказів господарського суду. За інформацією сайту "Автоматизована система виконавчого провадження Міністерства Юстиції" позивачу стало відомо, що 16.07.2020 на підставі заяв ДК "Газ України" Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби були винесені постанови про повернення зазначених виконавчих документів стягувачу - ДК "Газ України".

16.07.2020 приватним виконавцем Щербаковим І.М. за вказаними наказами господарських судів Луганської та Харківської області відкриті виконавчі провадження, які потім об`єднані у зведене виконавче провадження №62598000.

14.08.2020 приватним виконавцем Щербаковим І.М. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №62598000 винесено оскаржувану постанову про арешт майна боржника, згідно з якою накладено арешт на майно, а саме на вантажні вагони у кількості 109 одиниць у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат даного зведеного виконавчого провадження 490927699,70 грн.

Підставами для визнання протиправними та скасування оскаржених наказів, на думку позивача, є ті обставини, що:

- повернення цих наказів органом Державної виконавчої служби стягувачу відбулось на підставі заяв ДК "Газ України", а не з підстав неможливості виконання рішення або заборони на відчуження на майно, що, на думку позивача не є підставою для поновлення строків на пред`явлення цих наказів до виконання, оскільки фактично,строк для подачі цих наказів закінчився в 2019 році;

- в переліку арештованого майна, що містить вказана постанова, зазначено вантажний вагон №59268805, який не належить позивачу;

- вантажні вагони є речовим майном, що не підлягає державній реєстрації, отже згідно з вимогами ч.ч. 2, 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на таке майно накладається лише після проведення його опису в формі постанови про опис та арешт майна боржника.

Тому, позивач вважає, що оскаржена постанова прийнята відповідачем не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, непропорційно, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, тому вона є протиправною та підлягає скасуванню.

Разом з позовом суду не надано копій зазначених наказів господарських судів, про необхідність витребування таких наказів не зазначено.

Ухвалою суду від 04.09.2020 позов було залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивачем недоліки було усунуто (т.1 а.с.14).

Ухвалою суду від 21.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 КАС України.

29.09.2020 від відповідача надійшов відзив на позов (т.1 а.с.45-49), в якому останній зазначив, що у приватного виконавця Щербакова І.М. перебувають на виконанні виконавчі провадження № 62597669, № 62597704, № 62597739 та № 62597777, 16.07.2020 винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, потім дані виконавчі провадження об`єднані у зведене виконавче провадження №62598000.

Відповідач зазначає, що строк пред`явлення до виконання вказаних наказів господарських судів стягувачем не пропущено, оскільки ці виконавчі документи разом з заявами стягувача про відкриття виконавчого провадження надійшли 16.07.2020, цього ж дня приватним виконавцем були відкриті відповідні виконавчі провадження.

При поверненні наказу Господарського суду Луганської області у справі №9/5014/969/2012 (5/65/2011) від 04.04.2016 у постанові про повернення виконавчого документу стягувачу у пункті 3 державний виконавець зазначив строк пред`явлення даного виконавчого документа - до 16.07.2023. Під час подання заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем була надана копія постанови про повернення виконавчого документу стягувачу №58667811 від 16.07.2020. Таким чином перед відкриттям приватний виконавець Щербаков І.М. пересвідчився в строку пред`явлення виконавчого документу та виніс постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі Наказу Господарського суду Луганської області у справі №9/5014/969/2012 (5/65/2011) від 04.04.2016.

При поверненні Наказу Господарського суду Луганської області у справі №913/518/13-г від 07.12.2016 у постанові про повернення виконавчого документу стягувачу у пункті 3 державний виконавець зазначив строк пред`явлення даного виконавчого документа - до 16.07.2023. Під час подання заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем була надана копія постанови про повернення виконавчого документу стягувачу №58667869 від 16.07.2020. Таким чином приватний виконавець Щербаков І.М. пересвідчився в строку пред`явлення виконавчого документу та виніс постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу Господарського суду Луганської області у справі №913/518/13-г від 07.12.2016.

При поверненні наказу Господарського суду Харківської області у справі №913/869/14 від 29.02.2016 у постанові про повернення виконавчого документу стягувачу в пункті 3 державний виконавець зазначив строк пред`явлення даного виконавчого документа - до 16.07.2023. Під час подання заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем була надана копія постанови про повернення виконавчого документу стягувачу №58668051 від 16.07.2020. Таким чином приватний виконавець Щербаков І.М. пересвідчився в строку пред`явлення виконавчого документу та виніс постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу Господарського суду Харківської області у справі №913/869/14 від 29.02.2016.

Також відповідач у відзиві зазначив, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" не є державним органом, отже до виконавчих документів, стягувачем відповідно яким є Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", застосовується загальний строк подання до виконання, а саме: три роки.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

На виконання вимог ч. 3 ст. 264 Цивільного кодексу України після переривання перебіг строків починається заново.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Тобто, частина 5 ст. 12 Закону У країни "Про виконавче провадження" встановлює, з якого саме моменту розпочинається заново відлік поновлених строків.

Частинами другою та третьою статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника; постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідач зазначає, що 06.08.2020 за електронною адресою ним була отримана відповідь вих. №59/1095 від 05.08.2020 від Акціонерного товариства "Українська залізниця" Філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» щодо наявності в позивача станом на 04.08.2020 вантажних вагонів у кількості 109 одиниць з повним їх переліком, серед яких також зазначено вантажний вагон №59268805 як такий, що разом з іншими обліковується за позивачем згідно з відомостями Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів, затвердженому розпорядженням Укрзалізниці.

Таким чином, вантажні вагони, на думку відповідача, є речовим майном, що підлягає державній реєстрації, тому в приватного виконавця були обгрунтовані правові підстави для накладення арешту на все виявлене в такий спосіб майно позивача.

Тому дії приватного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна ЗВП №62598000 від 14.08.2020 є законними та обґрунтованими, повністю відповідають вимогам законодавства України, а скарга, на думку відповідача, подана позивачем (боржником по справі) не з метою захисту порушених прав, а лише з метою ухилення від зобов`язань за виконавчим документом, що в свою чергу є результатом свідомого зловживання боржником своїми процесуальними правами.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Отже, спірними питаннями цієї справи є такі:

- чи наявні правові підстави для висновку, що строк пред`явлення до виконання зазначених в позові наказів господарських судів закінчився до відкриття відповідачем виконавчого провадження щодо їх примусового виконання;

- чи були правові підстави у відповідача для накладення арешту на вантажний вагон №59268805;

- чи є вантажні вагони речовим майном, що підлягає державній реєстрації;

- чи доведені спірні обставини сторонами, та який вплив має встановлення зазначених обставин для висновків суду щодо правомірності оскарженої постанови про накладення арешту на вказані вантажні вагони.

Згідно з частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу в письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина дев`ята статті 205 КАС України).

З огляду на положення статті 205 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність розгляду адміністративної справи за відсутності представників сторін у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини справи.

ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" (ідентифікаційний код юридичної особи 33270581) зареєстровано як юридична особа 24.12.2004 за № 0000337.

Суд звертає увагу на ті обставини, що позов та відзив мають розбіжності в частині визначення дати наказу господарського суду Харківської області про стягнення з позивача на користь ДК "Газ України" загальної суми 44046419,17 грн, виданого на примусове виконання рішення у справі № 913/869/14 (позивач зазначає дату видачі такого наказу як «29.12.2016», копії такого наказу не надає, а відповідач як «29.02.2016» та надає копію такого наказу, саме від 29.02.2016, справа № 913/869/14, т.1 а.с.107 зв. бік).

На підставі наданих відповідачем доказів та долучених судом копій документів суд встановив такі обставини.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 16.11.2015 в справі №913/869/14 вимоги позивача задоволені частково з ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» стягнуто інфляційних втрат за період січень-2013 року - квітень 2014 року (15 днів) в сумі - 26102541,19 грн, 17933755,02 грн 3% річних, 10122,96 грн. судового збору (т.1 а.с.111-113).

Зазначене рішення було оскаржене, однак постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.02.2016 в справі №913/869/14 рішення суду першої інстанції залишено без змін (т.1 а.с.114-116).

29.02.2016 Господарським судом Харківської області видано наказ на примусове виконання рішення суду у справі № 913/869/14, що набрало чинності 16.02.2016 про стягнення з ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" () на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (ЄДРПОУ 313011,19 грн інфляційних втрат, 17933755,02 грн. 3% річних, 10122,96 грн. судового збору (т.1 арк. спр. 107 зв.бік).

В самому наказі від 29.02.2016 у справі № 913/869/14 визначено, що наказ дійсний для пред`явлення до виконання до державної виконавчої служби, фінансових установ або органів, що здійснюють казначейські обслуговування бюджетних коштів до 17.02.2017 року.

Відповідно до постанови про повернення виконавчого документу стягувачу державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 16.07.2020 ВП № 58668051 наказ № 913/869/14 від 29.02.2016, виданий Господарським судом Харківської області, повернуто стягувачу за його заявою. Пунктом 3 постанови встановлено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 16.07.2023 (т.1 арк. спр. 110).

Згідно з відомостями автоматизовоної системи виконавчого провадження ВП № 58668051 було відкрито 19.03.2019, перебуває в стані «завершено».

Відповідач у відзиві зазначає, що ним за заявою стягувача від 16.07.2020, до якої додано копію наказу від 29.02.2016 у справі № 913/869/14 відкрито ВП №62597739.

Дійсно, в матеріалах справи наявний зазначений наказ суду від 29.02.2016 у справі № 913/869/14, постанова державного виконавця від 16.07.2020 про повернення зазначеного наказу від 29.02.2016 за заявою стягувача, заява стягувача від 16.07.2020, вхідний №626, про відкриття виконавчого провадження за цим наказом, подана відповідачу (а.с.106-107, 110).

Однак, в постанові відповідача про відкриття виконавчого провадження №62597739 зазначено, що її відкрито за наказом про примусове виконання рішення суду №913/869/14, який видано Господарським судом Харківської області 29.12.2016 щодо стягнення з позивача на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (ЄДРПОУ 313011,19 грн інфляційних втрат, 17933755,02 грн. 3% річних, 10122,96 грн. судового збору (т.1 а.с.119а).

Посилання саме на наказ № 913/869/14 від 29.12.2016 містять надані відповідачем матеріали виконавчого провадження №62597739, в тому числі й постанова про приєднання вказаного наказу до зведеного ВП №62598000 (т.1 а.с.126).

Однак, як встановлено судом, сам виконавчий документ, виданий на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 16.11.2015 в справі №913/869/14 містить іншу дату його видачі - 29.02.2016 (т.1 арк. спр. 107 зв.бік).

Отже суд, дійшов висновку про наявність помилки в матеріалах зведеного виконавчого провадження №62598000 щодо зазначення дати постановлення наказу Господарським судом Харківської області як «29.12.2016», хоча вірною є дата його постановлення «29.02.2016». Зазначена помилка є формальною та не є підставою для скасування оскарженої постанови в цілому, оскільки підлягає виправленню.

Щодо аргументів позивача про пропуск строку звернення наказу від 29.02.2016 у справі № 913/869/14 до виконання суд дійшов таких висновків.

В матеріалах справи відсутня заява стягувача про відкриття виконавчого провадження, що подавалася ним до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а також постанова про відкриття ВП № 58668051 від 19.03.2019 державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

За їх відсутності суд не має можливості встановити ті обставини, чи подавалася стягувачем разом з цим виконавчим документом ухвала суду про поновлення строку пред`явлення цього наказу до виконання. Позивач, як сторона вказаного виконавчого провадження, має доступ до таких документів, однак, на підтвердження зазначених в позові обставин їх не надав. Відповідач же доступу до такої інформації не має, оскільки не є стороною ВП № 58668051 та не мав повноважень щодо вчинення виконавчих дій в його межах. Таким чином, саме позивач не довів тих обставин, що наказ від 29.02.2016 у справі № 913/869/14 не підлягає виконанню, оскільки його подано стягувачем до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з пропущенням строку пред`явлення виконавчого документу до виконання і цей строк не було поновлено судом.

Крім іншого, суд зазначає, що в межах розгляду цієї справи, позивач не оскаржує дії чи постанови державного виконавця у виконавчому провадженні ВП № 58668051 щодо виконання наказу від 29.02.2016 у справі № 913/869/14, тому ці обставини є поза межами предмету розгляду цієї справи.

Отже, як встановлено судом, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 16.07.2020 ВП № 58668051 наказ № 913/869/14 від 29.02.2016 повернуто стягувачу за його заявою. Пунктом 3 постанови встановлено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 16.07.2023 (т.1 арк. спр. 110).

16.07.2020 до приватного виконавця Щербакова І.М. надійшла заява стягувача Дочірньої компанії "Газ України" про відкриття виконавчого провадження, до якої додано оригінал наказу господарського суду від 29.02.2016 у справі № 913/869/14 та копія постанови про повернення виконавчого документу стягувачу (т.1 а.с. 106-107).

Також судом встановлено, що 04.04.2016 Господарським судом Луганської області видано наказ № 9/5014/969/2012 про стягнення з ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" () 3% річних у сумі 8206220,29 грн., пені у сумі 3411912,92 грн., інфляційні нарахування у сумі 67926087,57 грн., судовий збір за позовною заявою у розмірі 72801,99 грн. В самому наказі зазначено, що він дійсний для пред`явлення до виконання до органу Державної виконавчої служби по 05.04.2017 (т.1 арк. спр. 60 зв.бік).

Згідно з відомостями автоматизовоної системи виконавчого провадження ВП № 58667811 було відкрито 19.03.2019, перебуває в стані «завершено».

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 16.07.2020 ВП № 58667811 наказ № 9/5014/969/2012 від 04.04.2016 повернуто стягувачу за його заявою. Пунктом 3 постанови встановлено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 16.07.2023 (т.1 арк. спр. 62).

Щодо аргументів позивача про пропуск строку звернення наказу від 04.04.2016 у справі № 9/5014/969/2012 до виконання суд дійшов таких висновків.

В матеріалах справи відсутня заява стягувача про відкриття виконавчого провадження, що подавалася ним до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а також постанова про відкриття ВП № 58667811 від 19.03.2019 державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

За їх відсутності суд не має можливості встановити ті обставини, чи подавалася стягувачем разом з цим виконавчим документом ухвала суду про поновлення строку пред`явлення цього наказу до виконання. Позивач, як сторона вказаного виконавчого провадження, має доступ до таких документів, однак, на підтвердження зазначених в позові обставин їх не надав. Відповідач же доступу до такої інформації не має, оскільки не є стороною ВП № 58667811 та не мав повноважень щодо вчинення виконавчих дій в його межах. Таким чином, саме позивач не довів тих обставин, що наказ від 04.04.2016 у справі № 9/5014/969/2012 не підлягає виконанню, оскільки його подано стягувачем до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з пропущенням строку пред`явлення виконавчого документу до виконання і цей строк не було поновлено судом.

Крім іншого, суд зазначає, що в межах розгляду цієї справи, позивач не оскаржує дії чи постанови державного виконавця у виконавчому провадженні ВП № 58667811 щодо виконання наказу від 04.04.2016 у справі № 9/5014/969/2012, тому ці обставини є поза межами предмету розгляду цієї справи.

Отже, як встановлено судом, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 16.07.2020 ВП № 58667811 наказ від 04.04.2016 у справі № 9/5014/969/2012 повернуто стягувачу за його заявою. Пунктом 3 постанови встановлено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 16.07.2023 (т.1 арк. спр. 62).

16.07.2020 до приватного виконавця Щербакова І.М. надійшла заява стягувача Дочірньої компанії "Газ України" про відкриття виконавчого провадження, до якої додано оригінал наказу господарського суду від 04.04.2016 у справі № 9/5014/969/2012 та копія постанови про повернення виконавчого документу стягувачу (т.1 а.с. 59-60).

Постановою приватного виконавця Щербакова І.М. від 16.07.2020 ВП №62597669 відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу 04.04.2016 у справі № 9/5014/969/2012 (від 04.04.2016 № 9/5014/969/2012) (т.1 арк. спр. 76).

Також судом встановлено, що 07.12.2016 Господарським судом Луганської області видано наказ №913/518/13-г про стягнення з ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" () на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" () інфляційні нарахування в сумі 16629105,41 грн, 3% річних в сумі 30577394,47 грн, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 68820,00 грн. В наказі зазначено, що строк пред`явлення його до виконання до 22.11.2019 (т.1 арк. спр. 129 зв.бік).

Згідно з відомостями автоматизовоної системи виконавчого провадження ВП № 58667869 було відкрито 19.03.2019, тобто до закінчення строку пред`явлення до виконання, що зазначений в самому наказі № 913/518/13-г від 07.12.2016, що спростовує відповідні аргументи позивача.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 16.07.2020 ВП № 58667869 наказ № 913/518/13-г від 07.12.2016 повернуто стягувачу за його заявою. Пунктом 3 постанови встановлено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 16.07.2023 (т.1 арк. спр. 130 з.бік - 131).

16.07.2020 до приватного виконавця Щербакова І.М. надійшла заява стягувача Дочірньої компанії "Газ України" про відкриття виконавчого провадження, до якої додано оригінал наказу господарського суду від 04.04.2016 у справі № 9/5014/969/2012 та копія постанови про повернення виконавчого документу стягувачу (т.1 а.с. 128-129).

Постановою приватного виконавця Щербакова І.М. від 16.07.2020 ВП №62597777 відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу від 07.12.2016 № 913/518/13-г (т.1 арк. спр. 143).

Також 16.07.2020 приватним виконавцем Щербаковим І.М. винесено постанову ВП № 62597704 про об`єднання виконавчих проваджень ВП №62597669, ВП №62597704 у зведене виконавче провадження №62598000 (т.1 арк. спр. 104), постанову про приєднання виконавчого провадження № 62597739 до зведеного виконавчого провадження №62598000 (т.1 арк. спр. 126) та постанову про приєднання виконавчого провадження № 62597777 до зведеного виконавчого провадження №62598000 (т.1 арк. спр. 147 зв.бік - 148).

17.07.2020 приватним виконавцем Щербаковим І.М. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №62598000 винесено постанову про арешт майна боржника, згідно з якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат даного зведеного виконавчого провадження, на суму: 490927699,70 грн (т.1 арк. спр. 153 зв.бік - 154).

27.07.2020 за вихідним № 1923 відповідач направив на адресу АТ «Українська залізниця», РФ «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», РФ «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», РФ «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», РФ «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця», РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця», Філія «Українська залізнична швидкісна крмпанія» запит з проханням терміново надати інформацію щодо ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот", а саме (т.1 арк.спр.52):

- наявності рухомого складу зареєстрованого за позивачем, а саме: вантажні вагони, локомотиви, в тому числі: електровози, тепловози, моторвагонний рухомий склад, в тому числі: дизель-поїзди, рейкові автобуси, електропоїзди, пасажирські вагони;

- наявності рухомого складу зареєстрованого за позивачем, а саме різного роду вагонів: криті, криті 138м.куб., платформи, напіввагони, напіввагони Люкові, напіввагони Глуходонні, цистерни, цистерни 8-вісні, вагони-термоса, рефрижератори, інші, автомобілевози, мінераловози, цементовози, окатишевози, зерновози, платформи Фітінгов, думпкари, криті Утеплені, транспортери;

- наявності на праві приватної власності об`єктів рухомого майна;

- місце перебування та рух (лініями вантажопотоків) вантажних вагонів зареєстрованих за ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот".

06.08.2020 за електронною адресою приватного виконавця була отримана відповідь від Акціонерного товариства "Українська залізниця" Філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» на вищевказаний запит (вих. №59/1095 від 05.08.2020 за вх. №1008 від 06.08.2020) щодо наявності в позивача станом на 04.08.2020 вантажних вагонів у кількості 109 одиниць з повним їх переліком, серед яких також зазначено вантажний вагон №59268805 як такий, що разом з іншими обліковується за позивачем згідно з відомостями Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів, затвердженому розпорядженням Укрзалізниці. У відповіді також зазначено, що відомості щодо власних вантажних вагонів вносяться до Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів вносяться на підставі вимог Правил експлуатації власних вантажних вогонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 №17, зареєстрованих в Міністерстві інфроструктури України 14.02.2015 за №168/26613, а також Порядку внесення (зміни) даних по власниках вантажних вагонів, затвердженого розпорядженням Укрзалізниці (ЦЗМ-14/458 від 25.03.2015) (т.1 арк.спр.53-54).

14.08.2020 приватним виконавцем Щербаковим І.М. в межах зведеного виконавчого провадження №62598000 винесено оскаржувану постанову про арешт майна боржника, згідно з якою накладено арешт на майно, а саме на вантажні вагони у кількості 109 одиниць, згідно з відомостями даних Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат даного зведеного виконавчого провадження 490927699,70 грн (т.1 арк. спр. 4-7).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначає стаття 287 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02 лютого 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404) та Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон № 1403).

За визначенням статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404 регламентовано, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 1-1 частини першої статті 3 Закону № 1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі судових наказів.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону № 1404).

Частиною першою статті 18 Закону № 1404 встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Абзацом другим частини першої статті 19 Закону № 1404 встановлено, що право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404 визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону № 1404 у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону № 1404 арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 56 Закону № 1404 арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з абзацем другим - четвертим частини другої статті 56 Закону № 1404 арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (частина третя статті 56 Закону № 1404).

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (частина четверта статті 56 Закону № 1404).

Системний аналіз вимог частини другої та частини четвертої статті 56 Закону № 1404 свідчить про те, що законодавець допускає можливим здійснення таких виконавчих дій як накладення арешту на майно боржника лише щодо речового майна, що підлягає державній реєстрації через наявність визначеної чинним законодавством процедури реєстрації обтяжень рухомого майна (яким також є постанова виконавця про арешт такого майна), що унеможливлює відчуження боржником цього речового майна до зняття вказаного арешту.

Щодо іншого ж, виявленого в ході виконавчого провадження речового майна боржника, (що не підлягає державній реєстрації) арешт накладається виконавцем лише після його опису згідно з абзацем другим частини другої статті 56 Закону № 1404, що обумовлено саме відсутністю законодавчо визначеної процедури запобігання відчуження такого майна боржником шляхом фіксації такої інформації у відповідних реєстрах.

Відповідно до вимог абзацу першого частини п`ятої статті 56 Закону № 1404 про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Отже, постанова про проведення опису майна (коштів) боржника є окремим документом, який фіксує в передбачених Законом № 1404 випадках окрему виконавчу дію: проведення опису майна (коштів) боржника та накладення на нього арешту (заборони відчуження), що є обов`язкою для речового майна боржника, що не підлягає державній реєстрації.

Згідно з вимогами абзацу другого частини п`ятої статті 56 Закону № 1404 у разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

Суд зазначає, що вимоги абзацу другого частини п`ятої статті 56 Закону № 1404 розповсюджуються на будь-яке речове майно боржника, в тому числі й на те, що підлягає державній реєстрації, оскільки рішення виконавця про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам можуть стосуватися будь-якого майна. Тому в такому разі проведення опису такого майна є обов`язковим.

Отже зміст вимог абзацу другого частини п`ятої статті 56 Закону № 1404 жодним чином не невілює змісту вимог абзацу другого частини другої статті 56 Закону № 1404, а лише доповюює їх.

Відповідно до вимог абзацу третього-четвертого частини п`ятої статті 56 Закону № 1404 у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;

3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 58 Закону № 1404 передбачено, що майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).

Відповідно до ч.4 ст.58 Закону № 1404 виконавець своєю постановою може передати майно на зберігання іншому зберігачу. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника.

З аналізу зазначених норм вбачається, що виконавець під час арешту майна може:

- обмежити право користування майном;

- здійснити опечатування або вилучення його у боржника;

- передати на зберігання іншим особам;

- передати на зберігання боржникові.

Зазначені дії виконавця під час арешту майна є дискрецією суб`єкта владних повноважень, який вільний у виборі останнього.

Але вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт майна за своєю суттю є накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Відповідно до п.10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5), після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані:

назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо);

якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису;

якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування;

прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач);

відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт;

якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження;

відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця;

зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Як встановлено судом, 14.08.2020 відповідач приватний виконавець Щербаков І.М. в межах зведеного виконавчого провадження №62598000 винес оскаржувану постанову про арешт майна боржника, згідно з якою накладено арешт на вантажні вагони у кількості 109 одиниць, згідно з відомостями даних Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів.

Суд зазначає, що Правила експлуатації власних вантажних вогонів, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 №17, не передбачають вимог щодо державної реєстрації права власності на такі вагони, отже і державної реєстрації обтяжень, що накладається на таке майно не передбачено.

Відомості Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів мають інформативний характер, про що приватному виконавцю було повідомлено в листі Акціонерного товариства "Українська залізниця" Філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» на вищевказаний запит (вих. №59/1095 від 05.08.2020 за вх. №1008 від 06.08.2020) (т.1 арк.спр.53-54).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення вимог статті 56 Закону № 1404 прийняв постанову про арешт майна, а не про арешт та опис майна боржника, оскільки вантажні вагони дійсно є речовим майном, що не підлягає державній реєстрації.

Таке порушення вимог законодавства приватним виконавцем свідчить про протиправність оскарженої постанови, тому вона має бути скасована судом.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним не було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем у даній справі не надано доказів правомірності оскаржуваної постанови.

Таким чином, позовні вимоги до дприватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича є обґрунтованими, постанова про арешт майна боржника від 14.08.2020 у ЗВП № 62598000, якою було накладено арешт на вантажні вагони в кількості 109 одиниць, є протиправною та підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 98001 від 03.09.2020 (т.1 арк. спр. 17), судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича від 14.08.2020 за ЗВП № 62598000 про арешт майна боржника.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" (93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5, ) з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича (01001, м. Київ, вул. Велика Житомирська, 25/2, РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.С. Шембелян