Справа № 520/2116/2020
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 р. Справа № 520/2116/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2020 (головуючий суддя І інстанції: Севастьяненко К.О.) по справі № 520/2116/2020

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський", третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18.02.2020, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" (далі - відповідач), третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невключення інформації про рахунки позивача до повного переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

зобов`язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за рахунком № НОМЕР_1 на суму 16 000,00 гривень, за рахунком № НОМЕР_2 на суму 123,20 гривень.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2020 у справі № 520/2116/2020 задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення інформації про рахунки позивача до повного переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Зобов`язано відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за рахунком № НОМЕР_1 на суму 16 000,00 гривень, за рахунком № НОМЕР_2 на суму 123,20 гривень.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 06.05.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та позивачем укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» № 980-006-000004453. На виконання договору відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 .

Позивачем також укладено договір № 980-006-000234951 від 06.05.2016, як позикодавцем, та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр», як позичальником.

Крім того, позивачем укладено договір № 980-006-000236509 від 11.05.2016, як позикодавцем, та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр», як позичальником.

У зв`язку з розпочатою процедурою ліквідації ПАТ Банк Михайлівський розпочались виплати гарантованої суми вкладникам, але позивача не було включено до списків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

12.08.2016 позивач звернувся до відповідача з заявою про надання довідки (виписки) про стан рахунків, відкритих в Банку, та із заявою про включення його рахунків до переліку рахунків вкладників, що мають право на виплати гарантованого відшкодування відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На свій запит позивач отримав відповідь від ПАТ «Банк Михайлівський» №3Г1(К)/11984/1 від 20.09.2016, яка містить повідомлення про нікчемність правочину.

Суд першої інстанції, під час задоволення позову, дійшов до висновку, що відповідачем не доведена наявність підстав для невключення даних про рахунок позивача до переліку рахунків ПАТ Банк Михайлівський, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції строків позовної давності при винесенні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судовим розглядом встановлено, що позивач у січні 2018 року звернулась до Московського районного суду м. Харкова з цивільним позовом, в якому просила суд визнати право на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за рахунком № НОМЕР_1 на суму 16 000,00 грн, за рахунком № НОМЕР_2 на суму 123,20 грн, зобов`язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», яка має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунком № НОМЕР_1 на суму 16 000,00 грн, за рахунком № НОМЕР_2 на суму 123,20 грн, зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вчинити усі необхідні дії в межах наданих законом повноважень, на здійснення виплати відшкодування коштів в межах гарантованої суми позивача як вкладнику неплатоспроможного банку ПАТ «Банк Михайлівський».

Рішенням Московського районного суду у м. Харкові від 27.03.2019 у справі № 643/102/18 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано право позивача на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за рахунком № НОМЕР_1 на суму 16 000,00 грн, за рахунком № НОМЕР_2 на суму 123,20 грн.

Зобов`язано відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», яка має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунком № НОМЕР_1 на суму 16 000,00 грн, за рахунком № НОМЕР_2 на суму 123,20 грн до переліку рахунків вкладників, які мак право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Смолій Богдан Володимирович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду та закрити провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постановою Харківського апеляційного суду від 06.02.2020 у справі № 643/102/18 задоволено апеляційну скаргу.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.03.2019 року скасовано.

Провадження у справі закрито.

З позовною заявою до Харківського окружного адміністративного суду позивач звернулась 18.02.2020, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що поважність наведених позивачем причин пропуску строку звернення до суду, з метою запобігання обмеження прав позивача на доступ до правосуддя, є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Зі змісту Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Проніна проти України" вбачається: суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

Таким чином, враховуючи тривалість судового оскарження щодо визначення юрисдикції спору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом та поновлення процесуального строку.

Щодо наявності підстав для включення даних про рахунок позивача до переліку рахунків ПАТ Банк Михайлівський, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до п.п. 3, 4, 17 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

На підставі ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Фонд має право не включати до розрахунку гарантованої суми відшкодування коштів за договорами банківського рахунка до отримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Виплата гарантованої суми відшкодування за договорами банківського рахунка здійснюється тільки після отримання Фондом у повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

У відповідності до ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;

перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур`єр" або "Голос України".

Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Згідно з п.п. 2, 3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

Загальний реєстр складається на паперових носіях та в електронному вигляді.

Загальний реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується директором-розпорядником або заступником директора- розпорядника та засвідчується відбитком печатки Фонду.

Фонд складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.

За обставинами справи, 06.05.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та позивачем укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» № 980-006-000004453 . На виконання Договору відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 , на який було внесено через касу ПАТ «Банк Михайлівський» 16 000 грн згідно квитанції № 1014829 від 06.05.2016 з призначенням платежу «Внесення готівки на поточний рахунок». Також був відкритий картковий; рахунок № НОМЕР_2 згідно з заявою (оферта) № 200523905 від 06.05.2016. В подальшому на картковий рахунок зарахувались відсотки від депозитів.

Позивачем також укладено договір № 980-006-000234951 від 06.05.2016, як позикодавцем, та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр», як позичальником.

На виконання цього договору позивач перерахував 11 000 грн на рахунок ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» згідно платіжного доручення № 1014812 від 06.05.2016.

Крім того, позивачем укладено договір № 980-006-000236509 від 11.05.2016, як позикодавцем, та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр», як позичальником.

На виконання цього договору позивач перерахував 5 000 грн на рахунок ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» згідно платіжного доручення № 1911544 від 11.05.2016.

Умовами договору № 980-006-000234951 від 06.05.2016, та договору № 980-006-000236509 від 11.05.2016 передбачено, що кошти надаються позивачем позичальнику в тимчасове користування за плату, а ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» зобов`язане повернути позивачеві отримані кошти в зазначений строк на рахунок № НОМЕР_1 , та сплатити за період користування відповідні проценти на картковий рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Михайлівський». Також пунктом 5.4.3 договорів передбачено право позичальника достроково повернути кошти з власної ініціативи.

На виконання цих договорів на поточний рахунок позивача № НОМЕР_1 19.05.2016 від ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» надійшли кошти в розмірі:

11 000,00 грн з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-006-000234951 від 06.05 2016»;

5 000,00 грн з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-006-000236509 від 11.05.2016»;

На картковий рахунок позивача № НОМЕР_2 19.05.2016 від ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» надійшли кошти в розмірі:

97,38 грн з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-006-000234951 від 06.05.2016»;

25,82 грн з призначенням платежу "Оплата процентів по договору № 980-006-000236509 від 11.05.2016».

Надходження коштів та зарахування їх на поточний та картковий рахунки позивача підтверджується довідками про стан рахунків № 3Г(К)/18695, № 3Г(К)/18696 від 11.05.2017.

23.05.2016 на підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський», згідно з яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 до 22.06.2016 включно та призначено уповноважену особу Фонду Ірклієнко Юрія Петровича.

13.06.2016 виконавчою дирекцією Фонду прийняте рішення № 991, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» з 23.06.2016 до 22.07.2016 включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 № 1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнко Юрія Петровича.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №1702 від 01.09.2016 змінено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" на ОСОБА_2 з 05.09.2016.

Згідно з виписками, станом на день запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» на поточному рахунку № НОМЕР_1 вкладника (позивача) залишок коштів становив 16 000,00 грн та на картковому рахунку № НОМЕР_2 залишок коштів становив 123,20 грн, які відповідно до ч.1 ст. 26, п.3 ч.2 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» гарантуються Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у граничному розмірі відшкодування коштів 200 000,00 грн та підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Фонду.

За інформацією на офіційному сайті Фонду, виплати гарантованого відшкодування вкладникам ПАТ «Банк Михайлівський» розпочалися 15.07.2016.

Звернувшись до банкаагента Фонду в Харківській області, яким є ПАТ ПУМБ, Позивач отримав інформацію, що його немає в реєстрі на виплату.

Зателефонувавши за телефонами «гарячої лінії з питань гарантування вкладів фізичних осіб» (0800-308108), ПАТ «Банк Михайлівський» та ПАТ ПУМБ, позивач отримав підтвердження, що в реєстрі на відшкодування його даних немає.

12.08.2016 позивач звернувся до відповідача з заявою про надання довідки (виписки) про стан рахунків, відкритих в Банку, та із заявою про включення його рахунків до переліку рахунків вкладників, що мають право на виплати гарантованого відшкодування відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На свій запит позивач отримав відповідь від ПАТ «Банк Михайлівський» №3Г1(К)/11984/1 від 20.09.2016, яка містить повідомлення про нікчемність правочину.

В зазначеному повідомленні міститься твердження про те, що перекази коштів на поточний рахунок № НОМЕР_1 та на картковий рахунок № НОМЕР_2 позивача, здійснені 19.05.2016, є "нікчемними правочинами" в силу положень ст. 215 Цивільного кодексу України та п.п.7-9 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Кошти, які були перераховані від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та обліковуються на поточному рахунку № НОМЕР_1 та картковому рахунку № НОМЕР_2 позивача у загальній сумі 16 123,20 грн на момент введення тимчасової адміністрації дійсно знаходились на поточних рахунках позивача.

Крім того, кошти, які були перераховані від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та обліковуються на поточному рахунку № НОМЕР_1 та картковому рахунку № НОМЕР_2 позивача у загальній сумі 16 123,20 грн не виплачені, та по ним немає інформації в реєстрі на виплати гарантованого відшкодування відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що положення ст. 228 ЦК України щодо нікчемності правочину не можуть бути застосовані Фондом чи уповноваженою особою при здійснення власних функцій щодо виявлення та віднесення правочину до нікчемних у порядку ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", за таких підстав.

Поширення на грошові кошти, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника), режиму права власності підтверджується положеннями статей 1058, 1066 ЦК України та приписами Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні", відповідно до яких, зокрема, власник рахунку має право у будь-який час розпоряджатися коштами, які перебувають на такому рахунку на умовах та у порядку, встановленому Законом та договором.

Дотримання прав вкладників банків передусім проявляється в законодавчих гарантіях повернення всієї суми вкладу та процентів на неї або доходів у іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу на підставі ч. 1 ст. 1058 ЦК України.

Колегія суддів зазначає, що у разі визнання банку неплатоспроможним гарантією забезпечення прав вкладників є поетапне відшкодування, в порядку передбаченому законом, суми за вкладом: Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку; у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, в порядку загальних правил відшкодування за процедурами ліквідації.

За цим, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

З приводу доводів апеляційної скарги про встановлення відповідачем ознак нікчемності правочину, укладеного між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», то колегія суддів зазначає на таке.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

На підставі п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно з ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд: протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

За обставинами справи, договір між банком та позивачем укладено до запровадження в останньому тимчасової адміністрації, а невключення Уповноваженою особою позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду відбулось внаслідок того, що транзакції, здійснені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на розрахунковий рахунок позивача, є нікчемними.

За умовами договору банківського рахунка, укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами на підставі ч. 1 ст. 1067 ЦК України.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

На підставі ч. 3 ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Колегія суддів дійшла до висновку про те, що при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не на підставі рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону відповідно до приписів ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і прийняте відповідне рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. При цьому, перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 826/1476/15 та у постанові Верховного Суду від 30.08. 2019 у справі № 826/11361/16.

Щодо доводів апеляційної скарги про незастосування судом першої інстанції, під час вирішення правового спору, норм Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» № 1736-VIII від 15.11.2016, якими регламентовано випадок, коли фізична особа набуває права на отримання гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду у разі, коли її кошти залучались не банками, а фінансовими установами як позика або вклад, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що договори позики між позивачем та ТОВ «Інвестиційно - розрахунковий центр» з дня повернення повної суми коштів та процентів за нею, вважаються припиненими, а обов`язки ТОВ «Інвестиційно - розрахунковий центр» перед позивачем виконаними, а отже, взаємовідносини сторін по даним договорам припиняються з моменту повернення коштів позивачу.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, повернення ТОВ «Інвестиційно - розрахунковий центр» коштів на поточні рахунки позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" здійснено 19.05.2016.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що кошти та нараховані проценти, які надійшли від ТОВ «Інвестиційно - розрахунковий центр» на поточний рахунок позивача на момент прийняття рішення про ліквідацію банку, у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є вкладом, а позивач належить до числа осіб, на яких поширюються гарантії відшкодування вкладів.

За цим, позивач набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування.

Крім того, під час розгляду справ судами різних юрисдикцій, у рішеннях, які набрали законної сили та, зокрема, у справі № 826/20089/16, суди встановили, що 11.11.2014 між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та ПАТ "Банк Михайлівський" було укладено Договір доручення № 1, згідно з умовами якого ПАТ "Банк Михайлівський", в якості повіреного, мав здійснювати пошук, залучення та надання фізичним особам консультацій про умови та можливість передачі останніми у позику грошових коштів на користь ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", як Довірителя, на умовах строковості та платності.

У відповідності до предмету Договору доручення ПАТ "Банк Михайлівський" мав укладати договори, що передбачають отримання/залучення ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" грошових коштів у позику від фізичних осіб, за формою, передбаченою відповідним додатком до даного Договору доручення.

На виконання вищезазначеного Договору доручення ПАТ "Банк Михайлівський" від імені ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" укладались з фізичними особами договори позики за встановленою формою, та залучались кошти на рахунок ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр".

Зміст вказаних фактичних обставин свідчить про те, що у межах спірних правовідносин ПАТ "Банк Михайлівський" виступав повіреним щодо залучення коштів фізичних осіб на користь третьої особи (небанківської фінансової установи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр"), хоча про це й не було зазначено у договорах, укладених між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та позивачем.

15.11.2016 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» № 1736-VIII від 15.11.2016, яким, зокрема, статтю 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» доповнено частиною п`ятою такого змісту: «У разі виконання банком функцій повіреного, агента, іншого представника або посередника із залучення коштів фізичних осіб на користь третіх осіб (включаючи небанківські фінансові установи) банк зобов`язаний попередньо ознайомити у письмовій формі фізичних осіб про те, що такі кошти не є банківським вкладом фізичної особи, на який поширюються гарантії, встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» № 1736-VIII від 15.11.2016 розділ X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» доповнено пунктом 15 такого змісту: «До вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника».

Таким чином, законом чітко встановлено, що на залучені від фізичної особи до небанківської фінансової установи кошти через банк, що виступив повіреним (агентом, іншим посередником) за відповідним договором, поширюються гарантії, визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, за наявності таких умов: вкладника не поінформовано під розпис, що на такі кошти не поширюються відповідні гарантії; на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» банк віднесено до категорії неплатоспроможних.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 826/3230/17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №761/12676/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За цим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведення відповідачем наявності підстав для невключення даних про рахунок позивача до переліку рахунків ПАТ Банк Михайлівський, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення з відповідача судового збору при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, з огляду на відсутність вказаного зобов`язання в рішенні суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За вищевказаних обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Згідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2020 по справі № 520/2116/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва