Справа № 160/12169/19
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
іменем України
15 жовтня 2020 року справа 160/12169/19

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Головко О.В., Ясенова Т.І.,

при секретарі Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 (суддя Турова О.М.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання підвищити пенсію та перерахувати стаж роботи

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27.11.2019 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому вказує, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті спеціального поселення матері ОСОБА_2 в селищі Вой-Вож Ухтинського району Республіки Комі. Мати була репресована та з 1943 по 1956 роки перебувала в таборі НКВС у становищі вільнонайманого без права виїзду з прикріпленням до району табору будівництва. В 1994 році мати визнана реабілітованою. В 2003 році він визнаний реабілітованим.

Він 17.10.2019 звернувся із заявою про підвищення пенсії на 50 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Письмовою відповіддю від 28.10.2019 в підвищенні пенсії відмовлено.

В період з 18.11.1963 по 06.12.1980 він працював на підприємствах, які знаходяться на території Республіки Комі, однак при розрахунку пенсії не здійснене пільгове обчислення періоду роботи в місцевості, прирівняної до Крайньої Півночі.

ОСОБА_1 просить:

- визнати протиправними дії при розгляді заяви від 17.10.2019 про підвищення пенсії реабілітованій особі;

- зобов`язати з 17.10.2019 підвищити пенсію на 50 процентів мінімальної пенсії за віком як реабілітованій особі відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- визнати протиправною відмову у врахуванні стажу роботи на території Республіки Комі в період з 18.11.1963 по 06.12.1980 як пільгового;

- зобов`язати врахувати як пільговий стаж період роботи на території Республіки Комі з 18.11.1963 по 06.12.1980 (т1ас5,85,91).

Заперечуючи проти позовної заяви, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області вказує, що у позивача відсутнє право на підвищення пенсії, оскільки він реабілітований за Російським законодавством, а не відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років». ОСОБА_1 не є репресованим, а репресованою є його мати. Відтак він є потерпілим від репресій. Також він не має статусу члена сім`ї репресованої особи, якого було примусово переселено.

В документах пенсійної справи відсутні дані про укладення позивачем строкових трудових договорів на роботи в районах Крайньої Півночі. В уточнюючих довідках №8/213-м від 19.04.2019 та №8/214-м від 19.04.2019 вказано, що ОСОБА_1 має пільги відповідно до Закону Російської Федерації «Про державні гарантії і компенсації для осіб, працюючих і проживаючих в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях», дія якого не поширюється на Україну. В уточнюючих довідках №014-2801 від 19.07.2019 та №122 від 05.09.2019 наявна інформація про роботу в районах, прирівняних до Крайньої Півночі, без зазначення права на пільги.

Відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», пільга щодо зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу надана тільки працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни. ОСОБА_1 народився в селищі Вой-Вож Ухтинського району Республіки Комі та розпочав трудову діяльність, не залишаючи місцевості, прирівняної до Крайньої Півночі з 18.11.1963 по 06.12.1980, працюючи на підприємствах на території Республіки Комі.

В трудовій книжці відсутні записи, що підтверджують право на пільги (т1ас124).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 позов задоволений частково.

- визнана протиправною та скасована відмова ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у підвищенні ОСОБА_1 пенсії, як реабілітованій особі, яка зазнала політичних репресій, оформлена листом №7754/Р-09 від 28.10.2019;

- зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з 17.10.2019 здійснити ОСОБА_1 підвищення до призначеної пенсії на 25 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- визнана протиправною відмова ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у пільговому обчисленні страхового стажу ОСОБА_1 за період роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 18.11.1963 по 06.12.1980 з розрахунку один рік за один рік шість місяців страхового стажу;

- зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити обчислення пільгового страхового стажу ОСОБА_1 за період роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 18.11.1963 по 06.12.1980 з розрахунку один рік за один рік шість місяців страхового стажу (т1ас235).

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторює доводи, викладені в запереченнях проти позову та просить рішення суду скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити. Вказують, що суд першої інстанції не врахував, що згідно записів в трудовій книжці позивач не весь період з 18.11.1963 по 06.12.1980 працював в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Зокрема, з 29.01.1966 по 09.06.1966 навчався на курсах водіїв, з 19.08.1966 по 15.02.1967 навчався в училищі, з 09.06.1967 по 10.12.1969 проходив службу в ОСОБА_3 , з 07.10.1970 по 12.06.1971 навчався на курсах з підготовки кадрів (т2ас1,18).

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Згідно архівних довідок №3/903-Ю від 24.03.1994, складених МВС Республіки Комі за матеріалами архівної особової справи №52547, ОСОБА_2 1923рн, Молотовським РВК Акмолинської області в 1943 році мобілізована в трудову армію і направлена для роботи в промисловості в Ухтинський район Комі АССР в спецпоселенні. В 1947 році з трудової армії демобілізована і поставлена на облік спецпоселення під наглядом спецкомендатури, як особа німецької національності. Звільнена 16.02.1956 (т1ас34,35).

Згідно довідки про реабілітацію №3/903-Ю від 24.03.1994, виданої заступником Міністра внутрішніх справ Республіки Комі, ОСОБА_2 в 1943 році зазнала політичних репресій за національною ознакою і знаходилась під наглядом органів внутрішніх справ в робітничій колонні НКВС на спецпоселенні. На підставі пункту «в» статті 3 Закону Російської Федерації «Про реабілітацію жертв політичних репресій», ОСОБА_2 реабілітована (т1ас36).

Згідно довідки про реабілітацію №3/2336-Р від 19.12.2003, виданої заступником Міністра внутрішніх справ Республіки Комі, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав з матір`ю на спецпоселенні в Республіці Комі. Мати ОСОБА_2 перебувала на обліку спецпоселення до 16.02.1956. На підставі частини 1 статті 1-1, пункту «в» статті 3 Закону Російської Федерації «Про реабілітацію жертв політичних репресій», ОСОБА_1 реабілітований (т1ас33).

Згідно листа Національної комісії з реабілітації №39 від 10.09.2019, ОСОБА_1 є реабілітованим, що підтверджується довідкою №3/2336-Р від 19.12.2003 про реабілітацію, виданою Міністерством внутрішніх справ Республіки Комі, і ця довідка є чинною на території України (т1ас43).

ОСОБА_1 17.10.2019 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про підвищення пенсії на 50 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (т1ас39).

Листом №7754/Р-09 від 28.10.2019 в задоволенні заяви відмовлено в зв`язку з тим, що позивач не надав посвідчення реабілітованого (т1ас37).

Відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначені пенсії підвищуються репресованим особам, яких в подальшому реабілітовано, на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до абзацу 15 статті 1-1 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», репресована особа особа, яка зазнала репресій з мотивів та у формах, визначених цим Законом.

Відповідно до абзацу 20 статті 1-1 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», члени сім`ї чоловік, дружина репресованої особи, діти репресованої особи, в тому числі повнолітні або усиновлені, батьки, вітчим, мачуха репресованої особи, усиновлювач, опікун, піклувальник, а також інші родичі або особи, які на момент здійснення репресій проживали з репресованою особою однією сім`єю і були пов`язані спільним побутом.

Відповідно до пункту 2 статті 1-3 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», потерпілими від репресій визнаються діти репресованої особи, в тому числі усиновлені, які у віці до 18 років залишились без батька, матері (усиновлювача) внаслідок здійснення репресій проти батька, матері (усиновлювача) або які народились не пізніше ніж через 10 місяців з дня арешту батька, матері, або які народились в місці позбавлення волі, на засланні, висланні під час перебування репресованої особи в місці позбавлення волі, на засланні, висланні, залишення репресованої особи для роботи в таборах Народного комісаріату внутрішніх справ в становищі вільнонайманого без права виїзду з прикріпленням до районів табору будівництва, закріплення репресованої особи за будівництвом згідно з директивою Народного комісара внутрішніх справ та Прокурора СРСР №185 від 29.04.1942, або які народились у матері, яку було примусово безпідставно поміщено до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, під час перебування матері в такому психіатричному закладі, або які у віці до 18 років перебували, незалежно від тривалості, у спецприймальниках чи розподільниках, спеціальних будинках малюка чи дитячих будинках репресивних органів, або які внаслідок здійснення репресії проти батька, матері були примусово позбавлені імен, включаючи родові імена.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», формами репресій визнаються: ………… 5) заслання; 6) вислання; 7) депортація; …………

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 Прикінцевих і перехідних положень Закону України №2325 від 13.03.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», довідки або посвідчення про реабілітацію, видані в державах республіках колишнього СРСР або державними органами СРСР, є чинними на території України.

Відповідно до пункту 2.13 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005, за документ, який засвідчує, що особа визнана реабілітованою, приймається завірена в установленому порядку копія посвідчення реабілітованого, а для реабілітованих осіб, потерпілих від репресій, зазначених в пунктах 5-7 статті 2 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», приймаються довідки органів внутрішніх справ, видані на підставі наявних у них документів (постанови про вислання, особистих справ на висланих осіб тощо), а за відсутності таких документів, довідки районних комісій з поновлення прав реабілітованих, видані на підставі встановленого факту переселення.

Суд першої інстанції дав правильну оцінку наявним в матеріалах справи документам, вірно проаналізував наведені вище норми права та обгрунтовано визнав протиправною відмову у підвищенні ОСОБА_1 пенсії на 25 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» оскільки він є членом сім`ї репресованої особи.

Є доведеним, що мати позивача зазнала політичних репресій комуністичного тоталітарного режиму за національною ознакою та з 1943 року по 1956 рік знаходилась на примусових роботах в спецпоселенні Ухтинського району Комі АССР. Позивач народився під час перебування матері в спецпоселенні.

Суд першої інстанції правильно вказав, що відповідно до підпункту 1 пункту 3 Прикінцевих і перехідних положень Закону України №2325 від 13.03.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», довідки про реабілітацію ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , видані заступником Міністра внутрішніх справ Республіки Комі, є чинними на території України. Законодавством не передбачено будь-якої повторної або додаткової реабілітації осіб, які вже реабілітовані.

Те що позивач не отримав посвідчення реабілітованого не спростовує доведений факт що він є членом сім`ї репресованої особи, потерпілим від репресій, який народився під час перебування матері у висланні, а відтак, має право на підвищення пенсії на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно записів трудової книжки, позивач працював (т1ас66):

18.11.1963 24.01.1966 учнем автослюсаря в Ухтинському територіальному геологічному управлінні автотранспорту;

29.01.1966 04.06.1966 навчався на курсах водіїв у Сиктивкарській автошколі;

10.06.1966 18.08.1966 водієм Сиктивкарського вантажного автотранспортного господарства;

16.02.1967 08.06.1967 водієм Вой-Вожської автотранспортної контори тресту «Войвожнафтогазрозвідка»;

11.12.1969 11.05.1970 водієм Вой-Вожської медико-санітарної частини;

11.05.1970 06.12.1980 слюсарем, електромеханіком, інженером Ухтинської кустової машинорахункової станції об`єднання «Комінафта».

Згідно довідки №014-2801 від 19.07.2019, виданої Управлінням технологічного транспорту та спеціальної техніки ТОВ «Газпромтрансгаз Ухта», ОСОБА_1 працював з 18.11.1963 по 24.01.1966 учнем автослюсаря та автослюсарем 1 розряду Вой-Вожської автотранспортної контори тресту «Войвожнафтогазрозвідка» Ухтинського територіального геологічного управління. Також надано довідку про заробітну плату за цей період, видану на підставі особових рахунків (т1ас71,72).

Згідно довідки №122 від 05.09.2019, виданої Державною бюджетною установою Республіки Комі «Сосногорська центральна районна лікарня», ОСОБА_1 працював з 11.12.1969 по 11.05.1970 водієм швидкої допомоги Вой-Вожської медико-санітарної частини, в місцевості, прирівняної до Крайньої Півночі (т1ас73).

Згідно архівної довідки №13/644 від 27.12.2005, виданої ТВП «Лукойл-Ухтанафтогаз», архівних довідок №13/86 від 22.03.2004, №08/213-м від 19.04.2019, №08/214-м від 19.04.2019, виданих ТОВ «Лукойл-Коми», ОСОБА_1 працював повний робочий день з 11.05.1970 по 06.12.1980 слюсарем, електромеханіком, інженером на території Республіки Комі, в селищі Вой-Вож, в місцевості, прирівняної до Крайньої Півночі. На підставі Указів Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 та від 26.09.1967, Постанови Ради Міністрів СРСР №148 від 10.02.1960, Законів Російської Федерації №340-1 від 20.11.1990 та №4520 від 19.02.1993, Постанови Мінпраці Російської Федерації №70 від 17.10.2003 стаж роботи обчислюється в полуторному розмірі. Довідки видані на підставі особової картки форми Т-2, особових рахунків, наказів по особовому складу. Також надані довідки про заробітну плату за цей період, видані на підставі особових рахунків (т1ас70,75,220-225).

ОСОБА_1 28.12.2018 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про зарахування періоду роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 18.11.1963 по 06.12.1980 з розрахунку один рік за один рік шість місяців страхового стажу (т1ас53-57).

Листом №2342/Р-09 від 03.04.2019 в задоволенні заяви відмовлено в зв`язку з тим, що в трудовій книжці позивача відсутня інформація про укладання письмового трудового договору (т1ас51).

ОСОБА_1 27.05.2019 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про зарахування періоду роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 18.11.1963 по 06.12.1980 з розрахунку один рік за один рік шість місяців страхового стажу.

Листом №412/Р-09 від 03.06.2019 в задоволенні заяви відмовлено в зв`язку з тим, що в трудовій книжці відсутні записи, що підтверджують право на пільги (т1ас49).

Відповідно до статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, призначення пенсій громадянам держав учасників провадиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах за вислугу років, громадянам держав учасників враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності даної угоди.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Постанови Ради Міністрів СРСР №148 від 10.02.1960 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких вказаний період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, в редакції на час призначення пенсії, за період роботи до 01.01.1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Таким чином, трудовий договір є не єдиним документом, який може підтверджувати роботу в районах Крайньої Півночі, на що правильно звернув увагу суд першої інстанції.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Окружний суд правильно вказав, що в трудовій книжці позивача наявні всі необхідні записи про його роботу в місцевості, прирівняної до Крайньої Півночі у спірний період. За наявності записів в трудовій книжці, довідок про роботу в місцевості, прирівняної до Крайньої Півночі, довідок про отримання заробітної плати на підприємствах в місцевості, прирівняної до Крайньої Півночі, відсутність лише відомостей про укладання строкових трудових договорів не може бути приводом для позбавлення ОСОБА_1 права на пільгове обчислення стажу з розрахунку один рік за один рік шість місяців страхового стажу.

Так само окремі зауваження суб`єкта владних повноважень до змісту записів в трудовій книжці та уточнюючих довідок, не спростовують засвідчений в них факт роботи позивача на підприємствах в місцевості, прирівняної до Крайньої Півночі.

Є помилковими доводи відповідача, що ОСОБА_1 не має права на пільгове обчислення стажу оскільки народився в місцевості, прирівняної до Крайньої Півночі, а не був переведений з іншої місцевості.

Відповідно до пункту 1 Інструкції про порядок надання пільг особам, працюючим в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої Постановою Держкомітету СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС №530/П-28 від 16.12.1967 (далі Інструкція), пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, працюючих з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних, громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги, що до пільгового стажу не підлягають зарахування періоди з 29.01.1966 по 09.06.1966 навчання на курсах водіїв, з 19.08.1966 по 15.02.1967 навчання в училищі, з 09.06.1967 по 10.12.1969 служби в Радянській Армії, з 07.10.1970 по 12.06.1971 навчання на курсах з підготовки кадрів.

Відповідно до підпунктів «н», «о» пункту 47 Інструкції, стаж роботи, який дає право на отримання пільг, не переривається в разі вступу до вищого, середнього, іншого спеціального учбового закладу, направлення на курси на строк не більше року, призову до Радянської Армії.

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 без змін.

Постанова набирає законної сили з 15.10.2020 та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Повну постанову складено 05.07.2019.

Головуючий суддя А.В. Суховаров

судді О.В. Головко

судді Т.І. Ясенова