Справа № 200/14021/19-а
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 200/14021/19-а

адміністративне провадження № К/9901/25931/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шишова О.О.,

суддів - Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року у справі №200/14021/20-а за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління державної податкової служби у Донецькій області, про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невизнання податкового боргу позивача безнадійним та щодо не проведення списання податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану у Будьонівському районі м. Донецька, на загальну суму 9134,87 грн; зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу позивача з орендної плати фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану у Будьонівському районі м. Донецька, на загальну суму 9134,87 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Донецькій області щодо невизнання податкового боргу ОСОБА_1 з орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану у Будьонівському районі м. Донецька, на загальну суму 9134,87 грн. (код платежу 1801090) безнадійним та щодо не проведення списання цього податкового боргу. Зобов`язано Головне управління ДПС у Донецькій області визнати податковий борг ОСОБА_1 з орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану у Будьонівському районі м. Донецька, на загальну суму 9134,87 грн. (код платежу 1801090) та списати цей безнадійний податковий борг. Стягнуто з Головного управління ДПС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача витрати позивача, пов`язані зі сплатою нею судового збору, в розмірі 1921 грн.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, податковий орган подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням відповідає стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом пункту 6 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб віднесено до категорії справ незначної складності.

На час звернення позивача з адміністративним позовом, а саме у 2019 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1921 гривні.

Предметом позову у цій справі є вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невизнання податкового боргу позивача безнадійним та щодо не проведення списання податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану у Будьонівському районі м. Донецька, на загальну суму 9134,87 грн; зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу позивача з орендної плати фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану у Будьонівському районі м. Донецька, на загальну суму 9134,87 грн.

Позовна вимога не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ця справа за критерієм, встановленим пунктом 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, є справою незначної складності.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" ("Levages Prestations Services v. France") від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; "Гомес де ла Торре проти Іспанії" ("Brualla Gomes de la Torre v. Spain") від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).

На підставі викладеного вбачається, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" у праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 333 КАС України,

ухвалив:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року у справі №200/14021/20-а за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

2. Копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й не оскаржується.

Суддя-доповідач О.О. Шишов

Судді І.В. Дашутін

М.М. Яковенко