Справа № 560/3118/20
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3118/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

20 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року (м. Хмельницький, 23 липня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 31.10.2019 №68 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років згідно зі ст.86 Закону України «Про прокуратуру»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити позивачу з 10.09.2019 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII згідно із заявою від 10 вересня 2019 року відповідно до довідки прокуратури Хмельницької області від 16.09.2019 за №18-620 вих. 19 про заробітну плату позивача за 60 календарних місяців такої роботи підряд незалежно від наявності перерв.

Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 10 вересня 2019 року позивач звернулась з письмовою заявою до відповідача про призначення пенсії за вислугу років як працівнику прокуратури відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ.

За результатами розгляду звернення відповідачем прийнято рішення від 31.10.2019 №68, яким відмовлено позивачеві у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю стажу роботи на посадах прокурорів менше 14 років 6 місяців.

Крім того, оскаржене рішення мотивоване тим, що тривалість страхового стажу позивача становить 30 років 3 місяці 27 днів, в тому числі на посадах прокурорів 12 років 9 місяців.

Також, листом від 23.12.2019 за №43697/03 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомлено позивача, що до стажу роботи на посадах прокурорів позивачу зараховано періоди роботи з 24.09.2004 року по 28.12.2005 року, з 07.03.2008 року по 31.08.2019 року на посадах старшого прокурора, начальника відділу прокуратури області, загальною тривалістю 12 років 8 місяців 28 днів при загальній вислузі років 24 роки 5 місяців.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, у пункті 5 частини першої статті 16 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VІІ (далі Закон № 1697-VІІ, в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що незалежність прокурора забезпечується належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням прокурора.

Статтею 15 Закону № 1697-VІІ закріплено, що прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4) заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 7) прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 8) керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 10) заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 13) прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 14) керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 16) заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 17) керівник підрозділу місцевої, що до стажу роботи на посадах прокурорів ОСОБА_1 зараховано періоди роботи з 24.09.2004 року по 28.12.2005 року, з 07.03.2008 року по 31.08.2019 року на посадах старшого прокурора, начальника відділу прокуратури області, загальною тривалістю 12 років 8 місяців 28 днів при

Частиною першою статті 86 Закону № 1697-VІІ передбачено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років.

За змістом ч.6 статті 86 Закону № 1697-VІІ, до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів.

В силу частин 2, 3 статті 86 Закону № 1697-VІІ, пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами (частина тринадцята статті 86 Закону № 1697-VІІ).

Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 28.08.1997 позивач з 28.08.1997 по даний час працює в органах прокуратури.

В тому числі, позивач в спірні періоди з 28.08.1997 (наказ №322-о від 27.08.1997) по 24.02.1998 працювала на посаді стажиста - старшого помічника прокурора Хмельницького району, з 24.02.1998 (наказ №58-о від 24.02.1998) по 24.09.2004 працювала на посаді старшого помічника прокурора Хмельницького району, з 17.03.2011 (наказ №146к від 17.03.2011) по 26.07.2012 - начальника відділу захисту конституційних прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури області.

Тобто, станом на 10.09.2019 року стаж роботи на посадах прокурорів, який дає позивачеві право на призначення пенсії за вислугу років складає понад 22 роки (при загальній вислузі років 24 роки 5 місяців).

Отже, відповідачем протиправно не зараховано позивачу періоди роботи з 28.08.1997 по 24.02.1998 на посаді стажиста - старшого помічника прокурора Хмельницького району, з 24.02.1998 по 24.09.2004 на посаді старшого помічника прокурора Хмельницького району, з 17.03.2011 по 26.07.2012 - начальника відділу захисту конституційних прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури області до вислуги років, що дає право на пенсію згідно із ст. 86 Закону № 1697-VІІ.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постановах від 23 січня 2019 року у справі № 308/10033/16-а, від 27 березня 2020 року у справі № 501/2467/16-а.

Також, згідно наявних в матеріалах справи: наказу прокурора Хмельницької області №159-о від 10.05.2002 старшому помічнику прокурора Хмельницького району юристу 1 класу ОСОБА_1 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 29.04.2002 по 14.02.2005; наказу прокурора Хмельницької області №549-о від 06.10.2003 - старшому помічнику прокурора Хмельницького району юристу 1 класу Морозюк Лесі Валеріївні, яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною, приступити до роботи 06 жовтня 2003 року; наказу прокурора Хмельницької області №1093к від 13.08.2015 начальнику організаційно-контрольного відділу прокуратури області старшому раднику юстиції ОСОБА_1 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 14.08.2015 по 26.06.2018; наказу прокурора Хмельницької області №122к від 19.01.2016 - припинено вказану відпустку та наказано позивачу приступити до виконання службових обов`язків з 19.01.2016; наказу прокурора Хмельницької області №138к від 25.01.2016 позивачу надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 25.01.2016 по 26.06.2018; наказу прокурора Хмельницької області № 388к від 01.06.2018 - припинено відпустку з 01.06.2018.

Згідно ст.181 Кодексу законів про працю України, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відтак, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у вказані вище періоди, підлягає зарахуванню до вислуги років, що дає право на пенсію згідно ст. 86 Закону № 1697-VII, оскільки позивач на час виходу у вказану відпустку працювала на прокурорських посадах, тобто за спеціальністю.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення", вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Водночас, зміст принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, передбачений пункту 4 частини третьої статті 2 КАС України, зобов`язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Беручи до уваги наведене, з огляду на те, що позовні вимоги викладені таким чином, що не дають змогу захистити правові інтереси позивача в повній мірі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для повного забезпечення захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області від 31.10.2019 №68 про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років згідно зі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити позивачу з 10.09.2019 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII згідно із заявою від 10 вересня 2019 року відповідно до довідки прокуратури Хмельницької області від 16.09.2019 за №18-620 вих. 19 про заробітну плату позивача за 60 календарних місяців такої роботи підряд незалежно від наявності перерв.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.