Справа № 495зп-20/160
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 жовтня 2020 р.Справа № 495зп-20/160
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Жигилія С.П. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі судді - доповідача: П`янової Я.В., суддів: Любчич Л.В., Спаскіна О.А. у справі 495зп-20/160

за позовом ОСОБА_1

до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області , Ради адвокатів Дніпропетровської області , Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" , Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури , Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області , Прокуратури Дніпропетровської області , Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області , Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області , Криворізького районного суду Дніпропетровської області , Третього апеляційного адміністративного суду

треті особи: Адвокатське об`єднання "Всеукраїнська спілка адвокатів" , Громадська спілка" Асоціація захисту прав людини в Україні" , ОСОБА_2

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, Ради адвокатів Дніпропетровської області, Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України", Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Прокуратури Дніпропетровської області, Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, Криворізького районного суду Дніпропетровської області, Третього апеляційного адміністративного суду, треті особи: Адвокатське об`єднання "Всеукраїнська спілка адвокатів", Громадська спілка " Асоціація захисту прав людини в Україні", ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

На зазначену ухвалу суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року по справі № 495зп-20/160 та розгляд справи призначено в режимі відеоконференції на 13.10.2020 о 13:15 год.

В свою чергу, відповідно до Розпорядження В.о. голови Другого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2020 № 04-08/19, у зв`язку з проведенням 13 жовтня 2020 року дезінфекції приміщення Другого апеляційного адміністративного суду Харківською обласною санітарно-епідеміологічною станцією, встановлено наступні обмеження:

- встановити 13 жовтня 2020 року робочий день з 07:30 до 15:30;

- вжити заходів щодо недопущення осіб в приміщення суду 13 жовтня 2020 року після 15:30 та до 08:00 14 жовтня 2020 року.

З огляду на той факт, що розгляд попередньої справи, яка була призначена на 13.10.2020 о 13:00 год., закінчився о 15:19 год., розгляд зазначеної справи № 495зп-20/160 відкладено на 21.10.2020 о 12:30 год.

19.10.2020 до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі судді - доповідача: П`янової Я. В., суддів: Любчич Л. В., Спаскіна О. А.

В обґрунтування заяви позивач, з посиланням на ст. 6 Конституції України, рішення ЄСПЛ у справі Borgers v Belgium, п.п.2.5 "Бангалорських принципів поведінки судді", вказує, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України викликає сумнів у неупередженості та об`єктивності суду у вищезазначеному складі з огляду на таке.

Так, заявник посилається на: не допуск представників третьої особи - ГРОМАДСЬКА СПІЛКА "АСОЦІАЦІЯ ЗАХИСТУ ПРАВ ЛЮДИНИ В УКРАЇНІ", до залу судового засідання, ОСОБА_4 , якій колегія суддів не оголосила право відводу, внаслідок чого порушила права позивача; обговорення у нарадчій кімнаті самого рішення за результатом розгляду апеляційної скарги, для чого позивач просить дослідити відеозаписи; призначити і провести по даному відводу судово-психологічну експертизу; вислухати пояснення суддів: П`янової Я. В., Любчич Л. В., Спаскіна О. А. з приводу заявленого відводу.

Згідно з ч. 3 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу.

В свою чергу, у зв`язку з перебуванням судді Любчич Л. В. у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Другого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2020 по справі № 495зп-20/160 призначено склад колегії суддів: головуючого суддю - П`янову Я. В., суддів: Спаскіна О. А., Жигилія С. П.

Дослідивши матеріали справи та доводи заяви про відвід, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість поданої заяви, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини 1 статті 36 КАС України, відвід судді може бути заявлений і з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Як на підставу для відводу колегії суддів, позивач посилається на приписи статті 36 КАС України, нормативна конструкція яких, з-поміж іншого, містить узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.

Колегія суддів звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас, як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема, такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це, навіть прояви неупередженості мають значення.

Таким чином, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно, колегія суддів підкреслює, що не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід колегії суддів у справі № 495зп-20/160, колегія суддів також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу "a priori" не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 36 КАС України).

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі судді - доповідача: П`янової Я. В., суддів: Любчич Л. В., Спаскіна О. А., підставою для відводу є, на думку позивача, протиправність процесуальних дій зазначеної колегії суддів при розгляді справи.

В свою чергу, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на той факт, що розгляд зазначеної справи взагалі не відбувався з об`єктивних причин.

Так, відповідно до Розпорядження В.о. голови Другого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2020 № 04-08/19, у зв`язку з проведенням 13 жовтня 2020 року дезінфекції приміщення Другого апеляційного адміністративного суду Харківською обласною санітарно-епідеміологічною станцією, встановлено наступні обмеження:

- встановити 13 жовтня 2020 року робочий день з 07:30 до 15:30;

- вжити заходів щодо недопущення осіб в приміщення суду 13 жовтня 2020 року після 15:30 та до 08:00 14 жовтня 2020 року.

З огляду на те, що розгляд попередньої справи, яка була призначена на 13.10.2020 о 13:00 год., закінчився о 15:19 год., розгляд цієї справи № 495зп-20/160 відкладено на 21.10.2020 о 12:30 год.

Копія відповідного Розпорядження В.о. голови суду та довідка про неможливість розгляду справи та відкладення її розгляду наявні в матеріалах справи № 495зп-20/160.

Таким чином, висновки позивача про досягнення колегією суддів протиправної змови щодо відкладення розгляду зазначеної справи є припущеннями, які не підтверджені належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами.

Доводи позивача про те, що допустивши до залу та встановивши особи, колегія суддів не оголосила ОСОБА_6 право відводу, внаслідок чого грубо порушила права позивача, наслідком чого стало заздалегідь протиправне рішення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказана особа по адміністративній справі № 160/6323/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року була присутня в залі як вільний слухач. Отже, права самого позивача жодним чином не порушені.

Разом з тим, необхідно також наголосити, що розгляд зазначеної справи (№ 495зп-20/160 - за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року) так і не відбувся, рішення по вказаній справі судом не ухвалено, а тому на яке заздалегідь протиправне рішення колегії суддів посилається позивач, невідомо.

В свою чергу, колегія суддів нагадує, що відповідно до ч. 4 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що в разі незгоди з процесуальними діями колегії суддів по адміністративній справі № 160/6323/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року, згідно з положеннями ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, такі дії можуть бути оскаржені в касаційному порядку.

Отже, аргументи, якими позивач мотивує свою заяву про відвід колегії суддів не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності суддів, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цих суддів як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію", якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених статтею 36 чи статтею 37 КАС України, які б свідчили про упередженість колегії суддів або їхню необ`єктивність під час розгляду справи № 495зп-20/160 у заяві не вказано, а колегією суддів під час розгляду заяви таких обставин також не встановлено.

Крім того, що стосується відводу, заявленому ОСОБА_1 колишньому члену колегії судді Любчич Л. В., колегія суддів зазначає, що результати автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2020 року посвідчують ту обставину, що з 20.10.2020 суддя Любчич Л. В. не є членом колегії суддів по розгляду справи № 495зп-20/160.

Аналізуючи наведене, колегія суддів зауважує на те, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів по справі № 495зп-20/160 у складі судді - доповідача: П`янової Я. В., суддів: Любчич Л. В., Спаскіна О. А. відсутні, оскільки заявлений відвід є необґрунтованим.

Щодо заявлених у заяві вимог про її оголошення ОСОБА_8 у судовому засіданні у повному обсязі; дослідження у судовому засіданні всіх без винятку відео-, аудіо- та інших матеріалів, на які зроблено посилання у даній заяві; призначення у нарадчій кімнаті запропоновану судово-психологічну експертизу суддів по даному відводу, оголосивши перерву у розгляді відводу; слухання пояснень суддів: П`янової Я. В., Любчич Л. В., Спаскіна О. А. з приводу заявленого відводу, колегія суддів зауважує на таке.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Отже, розгляд заяви про відвід у судовому засіданні є правом суду, а не його обов`язком.

Окрім того, відповідно до ч. 11 ст. 40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Вищезазначеною нормою законодавства чітко встановлений порядок розгляду відводу, який надійшов поза межами судового засідання, що, в даному випадку, унеможливлює його розгляд в судовому засіданні, призначення судово-психологічної експертизи суддів та оголошення перерви у розгляді відводу.

З огляду на вищезазначені норми законодавства та необґрунтованість заявленого відводу, вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 КАС України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі судді - доповідача: П`янової Я.В., суддів: Любчич Л.В., Спаскіна О.А. по справі № 495зп-20/160 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя П`янова Я.В.
Судді Жигилій С.П. Спаскін О.А.