Справа № 640/15442/20
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О,

Парінова А.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року (суддя Аверкова В.В.) у справі за адміністративним позовом науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) розглянути заяву науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" від 03 червня 2020 року № 1/03-06-20;

- зобов`язати Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 54857469, зняти всі арешти на рухоме та нерухоме майно, грошові кошти науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер", які були накладені в рамках виконавчого провадження № 54857469.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу з підстав порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи та неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.08.2020 та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що суд першої інстанції мав повернути відзив відповідача на позовну заяву з огляду на те, що відзив подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано, та оскільки відсутні докази надсилання копії відзиву на адресу HB ТОВ «Агро-Інтер».

Також, апелянт наголошує, що відповідачем не надано доказів на підтвердження повноважень представника ДВС на засвідчення копій документів, а саме довіреності на представництво або витягу з ЄДР в якості самопредставництва.

Крім того, в апеляційній скарзі позивач вказує, що з листа від 30.06.2020 неможливо встановити, що відповідачем дійсно було відмовлено на заяву позивача №1/03-06-20 від 03.06.2020 та на лист № 1/20-06-20 від 20.06.2020, адже зі змісту листа вбачається лише вхідні, які були присвоєні відповідачем, а не вихідні номери, які були присвоєні позивачем, а, також, листом від 30.06.2020 взагалі не надано відповідь, яка стосується підстав, з якою звернувся позивач для закінчення виконавчого провадження. Зі змісту листа № 1/03-06-20 від 03.06.2020 вбачається, що НВ ТОВ «Агро-Інтер» просило закінчити виконавче провадження на підставі п. 13 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», на який посилається відповідач («стягувач не перебуває в стані припинення»).

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

19.10.2020 від представника ТОВ "Агро-Інтер" - адвоката Васюк М.М. до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що адвокат не зможе прибути у судове засідання у зв`язку з наявними проблемами у пересуванні.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вищенаведене, беручи до уваги те, що в матеріалах справи достатньо доказів для її належного розгляду, а представник позивача не була позбавлена можливості надати письмові пояснення щодо обставин справи, враховуючи скорочені терміни розгляду даної категорії справ, визначені ст. 287 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність обґрунтованих підстав для відкладення розгляду справи.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на примусовому виконані у Печерському районному відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження № 54857469 з виконання виконавчого листа № 826/26020/15 від 31 липня 2017 року виданого Окружним адміністративним судом міста Києва про стягнення з НВ ТОВ «Агро Інтер» на користь Центрального Об`єднаного управління ПФУ суму заборгованості у розмірі 9456,43 грн.

Постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 09 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження № 54857469 з примусового виконання виконавчого листа № 826/26020/15, стягувачем зазначено Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 17 листопада 2017 року виконавче провадження №54857469 приєднано до зведеного виконавчого провадження №54840576, яке веде Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

04 липня 2019 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому провадженні № 54857469.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/15266/19 від 17 жовтня 2019 року адміністративний позов науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві - задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Боголей Ірини Юріївни про повернення виконавчого документа стягувачу від 04 липня 2019 року у виконавчому провадженні № 54857469.

27 квітня 2020 року державним виконавцем керуючись статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відновлення виконавчого провадження №54857469.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2019 року замінено стягувача у виконавчому листі, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 31 липня 2017 року в справі № 826/26020/15 з Центрального об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ).

Постановою державного виконавця від 20 травня 2020 року в межах виконавчого провадження №54857469 замінено стягувача у виконавчому листі, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 31 липня 2017 року в справі № 826/26020/15 з Центрального об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ).

29 квітня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 1/2-9-04-20 про закінчення виконавчого провадження №54857469 в якій зазначив, що стягувача як юридичну особу припинено 27.04.2018 на підставі запису №035528, а тому виконавче провадження підлягає закінченню в порядку п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» .

В прохальній частині вказаної заяви позивач просив:

закінчити виконавче провадження № 54857469 та винести відповідно постанову;

зняти всі арешти на рухоме та нерухоме майно грошові кошти Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер", які були накладені в рамках виконавчого провадження № 54857469;

прийняти рішення з урахуванням ч.2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказана заява позивача від 29.04.2020 № 1/2-9-04-20 зареєстрована відповідачем за №21612 30.04.2020.

Листом від 20 травня 2020 року № 54857469/12 на заяву позивача від 30 квітня 2020 року №21612 Печерський районний відділ державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив позивачу, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві () стягувач у ВП № 54857469 не перебуває в стані припинення, у зв`язку з чим відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження № 54857469 на підставі пункту 2 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

03 червня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 1/03-06-20 про закінчення виконавчого провадження №54857469 в якій зазначив, що з моменту постановлення постанови про відновлення виконавчого провадження № 54857469 стягувач не долучив до матеріалів ВП виконавчий лист, а тому виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 13 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

В прохальній частині вказаної заяви позивач просив:

закінчити виконавче провадження № 54857469 та винести відповідно постанову;

зняти всі арешти на рухоме та нерухоме майно грошові кошти Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер", які були накладені в рамках виконавчого провадження № 54857469;

прийняти рішення з урахуванням частини другої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказана заява від 03.06.2020 № 1/03-06-20 була зареєстрована Печерським районним відділом державної виконавчої служби у міста Києві 16 червня 2020 року вх. № 25765.

20 червня 2020 року позивач звернувся із запитом № 1/20-06-20 до відповідача, в якому просив надати відповідь щодо розгляду заяви від 03 червня 2020 року № 1/03-06-20.

Вказана заява була зареєстрована Печерським районним відділом державної виконавчої служби у міста Києві 24 червня 2020 року вх. № 26695.

Листом від 30 червня 2020 року № 54857469/12 відповідачем надано відповідь на заяви позивача за вх. № 25765 від 16 червня 2020 року (вих. 03 червня 2020 року № 1/03-06-20) та за вх. № 26695 від 24 червня 2020 року (вих. 20 червня 2020 року № 1/20-06-20), що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві () стягувач у ВП № 54857469 не перебуває в стані припинення, у зв`язку з чим відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження № 54857469 на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи протиправною бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не розгляду по суті заяви від 03 червня 2020 року № 1/03-06-20 науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" звернулося з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заява позивача про закінчення виконавчого провадження розглянута, а законодавчо передбачені підстави для закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 13 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII відсутні.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII).

Підстави та порядок закінчення виконавчого провадження врегульовані статтею 39 Закону № 1404-VIII.

Так, виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону.

Відповідачем надано належним чином засвідченні матеріали виконавчого провадження.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, під протиправною бездіяльністю суб`єкта треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі Закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально необхідними для реалізації але фактично не були здійсненні.

Вчинення дій, прийняття рішення своєчасно, тобто протягом розумного строку, означає, що такі дії, прийняття рішення вчиненні (прийняті) без невиправданого для конкретної ситуації зволікання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі № 800/426/17.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно з частинною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, бездіяльністю є певна форма поведінки особи, яка полягає у невиконанні нею дій, які вона повинна була і могла вчинити відповідно до покладених на неї посадових обов`язків і згідно з законодавством України.

У розумінні Кодексу адміністративного судочинства України бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Для визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, особа, яка вважає, що її право порушене, повинна довести існування причинного зв`язку між такою протиправною бездіяльністю та її порушеним правом. Поряд з цим, бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнано протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Таким чином, бездіяльність - це завжди пасивна поведінка, тобто відсутність з боку суб`єкта владних повноважень будь-яких дій.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що 03 червня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 1/03-06-20 про закінчення виконавчого провадження №54857469 з тих підстав, що з моменту постановлення постанови про відновлення виконавчого провадження № 54857469 стягувач не долучив до матеріалів ВП виконавчий лист, а тому виконавче провадження, на думку заявника, підлягало закінченню на підставі пункту 13 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавчого провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону.

Однак, листом від 30 червня 2020 року № 54857469/12 відповідачем надано відповідь на заяви позивача за вх. № 25765 від 16 червня 2020 року (вих. 03 червня 2020 року № 1/03-06-20) та за вх. № 26695 від 24 червня 2020 року (вих. 20 червня 2020 року № 1/20-06-20), що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві () стягувач у ВП № 54857469 не перебуває в стані припинення, у зв`язку з чим відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження № 54857469 на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відтак, фактичні матеріали справи підтверджують факт розгляду відповідачем заяви позивача від 03 червня 2020 року № 1/03-06-20 про закінчення виконавчого провадження та надання відповіді за результатами її розгляду, однак, відповідь відповідача (листом від 30 червня 2020 року № 54857469/12) не має жодного відношення до зазначених позивачем у заяві від 03.06.2020 № 1/03-06-20 обставин, тобто, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду заяви науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" від 03 червня 2020 року № 1/03-06-20 по суті окресленого в заяві питання щодо наявності/відсутності підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 13 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, фактично не розглянуто та не надано відповідь.

З огляду на те, що судом в ході вирішення даної справи встановлено, що заява позивача про закінчення виконавчого провадження розглянута, однак не містить жодних відповідей по суті зазначених в заяві обставин щодо наявності/відсутності підстав для закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 13 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, колегія суддів приходить висновку про наявність підстав для зобов`язання Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) розглянути повторно заяву науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" від 03 червня 2020 року № 1/03-06-20 та надати відповідь по суті зазначених в заяві обставин.

Разом з тим, вимога позивача про зобов`язання відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 54857469, зняти всі арешти на рухоме та нерухоме майно, грошові кошти науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер", які були накладені в рамках виконавчого провадження № 54857469 не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що виконавчий лист від 31 липня 2017 року № 826/26020/15, виданий Окружним адміністративним судом міста Києва не міститься в матеріалах виконавчого провадження, відповідачем фактично не розглянуто та не надано відповідь по суті окресленого в заяві позивача від 03 червня 2020 року № 1/03-06-20 питання, а тому такі вимоги є передчасними.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, виходячи з аналізу положень чинного законодавства та доказів, наявних у матеріалах справи, колегія суддів приходить висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції мав повернути відзив відповідача на позовну заяву з огляду на те, що відзив подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності та відповідачем не надано доказів на підтвердження повноважень представника ДВС на засвідчення копій документів, а саме довіреності на представництво або витягу з ЄДР в якості само представництва, колегія суддів зазначає, що такі доводи є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме, відзив на позовну заяву подано та відписано - Лазюк Д.М. (державним виконавцем Печерського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ)), який, згідно витягну з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є підписантом (діє виключно в судах України без окремого доручення керівника в т.ч. з правом подання, відмови, зміни, відкликання позову, відкликання, відмови від апеляційних, касаційних скарг, посвідчення копій документів, що підтверджують повноваження); в свою чергу засвідчено копії матеріалів виконавчого провадження начальником відділу - Ярушевською І.І.

Отже, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4)неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що порушення норм матеріального права та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи призвело до помилкового вирішення справи, а відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткову задоволення позовних вимог.

Разом з тим, щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 6 статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з абзацом першим ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, під час подання позовної заяви ТОВ "Агро-Інтер" сплачено судовий збір в розмірі 2102, 00 грн., що підтверджується квитанцією від 23.07.2020 (а.с.14, т.1) за одну вимогу немайнового характеру (фактично дві пов`язаних вимоги немайнового характеру).

Згідно з п.п.2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, судовий збір справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Під час подання апеляційної скарги ТОВ "Агро-Інтер" сплатило судовий збір в розмірі 3153, 00 грн. (2102,00 грн. *150% = 3153, 00 грн.), що підтверджується квитанцією від 25.09.2020, яка міститься в матеріалах справи (а.с.169, т.1).

Таким чином, зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та часткове задоволення позовних вимог, то сплачений позивачем під час подання позовної заяви та апеляційної скарги судовий збір в розмірі 5255, 00 грн. підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який виступав відповідачем у даній справі, у розмірі Ѕ сплаченої суми - 2627, 50 грн.

Також, окрім судового збору, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції у розмірі 7000 грн.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що на підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу представником позивача надано копію Договору про надання правової допомоги №28 від 28.08.2020 та копію Додатку №1 від 28.08.2020 до Договору №28 про надання правової допомоги від 28.08.2020, однак, не надано доказів оплати гонорару адвоката, що, в свою чергу свідчить про відсутність фактично понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а тому, такі не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 272, 287, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не розгляду заяви науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" від 03 червня 2020 року № 1/03-06-20 по суті окресленого в заяві питання щодо наявності/відсутності підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 13 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов`язати Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно розглянути заяву науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" від 03 червня 2020 року № 1/03-06-20 та надати відповідь по суті окресленого в заяві питання щодо наявності/відсутності підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 13 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" (01133, м. Київ, вул. Леоніда Первомайського, буд. 11, ) за рахунок бюджетних асигнувань Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд. 11-б, ) судовий збір у розмірі 2627 (дві тисячі шістсот двадцять сім) грн. 50 (п`ятдеят) коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

А.Б. Парінов