Справа № 743/1423/20
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1423/20
Провадження № 2-а/743/204/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого-судді СТАШКІВА В.Б.,
за участю: - секретаря судового засідання ДОВБЕНКО О.М.,
- перекладачів:

? УЛЛАХ ІРФАН (в режимі відеоконференції поза
межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів, за допомогою програмного забезпечення «EasyCon»),
? СОФІ МАЙВАД (в режимі відеоконференції з Чернігівським ПТПІ, за допомогою програмного забезпечення «EasyCon»),
учасники справи: - представник військової частини НОМЕР_1 Західного регіонального

управління Державної прикордонної служби України ТРАЧУК О.В. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду,
з використанням власних технічних засобів, за допомогою
програмного забезпечення «EasyCon»),
- громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (в режимі відеоконференції з Чернігівським ПТПІ, за допомогою програмного забезпечення «EasyCon»),
- представник відповідача КУЛІШ Ю.А. (безпосередньо в суді),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду справу
за позовом Військової частини НОМЕР_1

ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі

ІНФОРМАЦІЯ_4 ),
до громадянина Ісламської Республіки Афганістан

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним у супроводі

його син громадянин Ісламської Республіки Афганістан

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2

про продовження строку затримання,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі.

16 жовтня 2020 р. Чопський прикордонний загін звернувся до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним у супроводі його син громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому ставилось питання про продовження строку затримання громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним у супроводі його син громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 23.04.2021 р., з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2020 року було затримано громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним у супроводі його син громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк до 6 місяців. Вказують, що строк затримання відповідача закінчується 23.10.2020 р., а на даний час неможливо забезпечити їх примусове видворення, так як особи останніх не ідентифіковані, вони ухиляються від співпраці по їх ідентифікації, умисно надають неправдиву інформацію щодо своїх осіб, що перешкоджає Чопському прикордонному загону одержати інформацію щодо країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи та організації примусового видворення за межі України.

Ухвалами Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2020 р. відкрито провадження по справі, призначено її на 16 жовтня 2020 р. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за участю сторін, за допомогою програмного забезпечення «EasyCon»та в режимі відеоконференції з Чернігівським ПТПІ, за участю відповідача, за допомогою програмного забезпечення «EasyCon», відкладено судовий розгляд в такому ж режимі до 19.10.2020 р..

В судовому засіданні:

- представник Чопського прикордонного загону ТРАЧУК О.В. позов підтримала, з підстав вказаних в ньому. Додатково вказала, що у них відсутні медичні дані на спростування того, що громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не досяг повноліття;

- громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його представник ОСОБА_3 , громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проти позову заперечували. При цьому, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказується, що:

?по-перше, немає жодного законодавчого обґрунтування для продовження строку затримання громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як останній досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 , щодо нього не приймалось рішення про його затримання, як повнолітньої особи після 5 травня 2020 р., не приймалось рішення про його примусове видворення, чинне законодавство не містить чітких положень, які б дозволяли утримувати повнолітню особу в ПТПІ, після того, як йому виповнилось 18 років;

?по-друге, позивач не зробив все можливе для того, щоб ідентифікувати громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що передбачено п.1 Розділу VІ Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, до позову не додано доказів фактичного направлення запитів до компетентних органів.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що:

- громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітній, на той час, громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 16 год. 20 хв. 23 квітня 2020 року були виявлені та затримані в складі групи осіб на ділянці відповідальності віпс « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ВПС «Ужгород» прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 235 прикордонного знаку в 350 м до лінії державного кордону України, при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку;

- рішенням уповноважених осіб Чопського прикордонного загону від 24.04.2020 року вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі з ним неповнолітній син ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2020 року було затримано громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним у супроводі його син громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк до 6 місяців;

- листами Чопського прикордонного загону від 24.04.2020 р. № 21/355, від 30.07.2020 р. № 21/702, від 30.07.2020 р. № 21/703, від 24.09.2020 р. № 21/1034, від 24.09.2020 р. № 21/1035, останні зверталися до Надзвичайного та Повноважного Посла Ісламської Республіки Афганістан в Україні та до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України щодо ідентифікації громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним у супроводі його син громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та документування останніх свідоцтвом про повернення на Батьківщину первісно та повторно;

- громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Джерела права застосовані (не застосовані) судом.

Згідно пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Згідно п.п. 103, 115 рішення Європейського Суду з прав людини "Нур та інші проти України" від 16.07.2020 р., затримання заявників і тримання їх під вартою протягом відповідного періоду підпадало під дію підпункту «f» пункту 1 статті 5 Конвенції, оскільки ідентифікація заявників була першим і необхідним кроком під час будь-якої процедури щодо їхнього видворення. Аргументи заявників, що їхнє затримання було незаконним за відсутності офіційних рішень про їхнє видворення, є необґрунтованими. У вказаному рішенні ЄСПЛ вказав про дотримання підпункту «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод в разі коли неповнолітній іммігрант перебуває в ПТПІ у супроводі батьків (п. 59, 126-128).

Європейський суд з прав людини нагадує, що стаття 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не покладає загального обов`язку на державу поважати вибір іммігрантами країни свого перебування та санкціонувати возз`єднання сімей на своїй території. Однак, у справах, які стосуються сімейного життя та імміграції, об`єм обов`язків допустити родичів осіб, які перебувають на її території, залежатиме від конкретних обставин, осіб та загального інтересу (рішення «Гюль проти Швейцарії» § 38, та «Родригес да Сильва та Хогкамер проти Нідерландів» § 39). До обставин, які мають бути враховані відносяться рівень порушення сімейного життя, рівень зв`язків в країні-учасниці, чи існують нездолані перешкоди для проживання сім`ї у рідній країні для одного або декількох з них та чи існують там фактори імміграційного контролю (рішення «Родригес да Сильва та Хогкамер проти Нідерландів»; «Аджай та інші проти Сполученого Королівства» № 27663/95, від 22 липня 1999; «Соломон проти Нідерландів» від 5 вересня 2000, № 44328/98).

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

В п. 26 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону дано визначення терміну "члени сім`ї іноземця або особи без громадянства", якими є чоловік (дружина), неповнолітні діти, в тому числі неповнолітні діти чоловіка (дружини), непрацездатні батьки та інші особи, які вважаються членами сім`ї відповідно до права країни походження.

Стаття 30 вказаного Закону регламентує, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на 18 місяців (ч. 4).

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.

Згідно ч.ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з правового аналізу ст. 289 КАС України можна стверджувати, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом у разі наявності АЛЬТЕРНАТИВНИХ УМОВ, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, якими є:

- або відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

- або неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

П.1 Розділу VІ «Порядок дій з ідентифікації та документування іноземців» Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від 22.01.2018 р. № 38/77) передбачає, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України, орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування. З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство. У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС. Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

П. 2 Розділу ІІІ "Порядок дій посадових осіб органів ДМС, органів охорони державного кордону та органів СБУ під час ініціювання рішень щодо примусового видворення іноземців за межі України" вказаної Інструкції передбачено, що у разі якщо особа, стосовно якої подається позов, є батьком, матір`ю, супроводжуючою особою або опікуном для неповнолітніх осіб, які слідували спільно з нею, відомості про таких дітей зазначаються у позовній заяві.

Згідно п. 6 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1110 розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункті тимчасового перебування здійснюється адміністрацією такого пункту на підставі рішення територіального органу ДМС або органу охорони державного кордону згідно з актом, складеним пунктом тимчасового перебування та органом, який доставив іноземців та осіб без громадянства до пункту. До розміщення в пункті тимчасового перебування іноземці та особи без громадянства, стосовно яких адміністративними судами за позовами органів охорони державного кордону чи Служби безпеки в установленому законом порядку прийнято рішення про затримання, утримуються у спеціально обладнаних для зазначених цілей приміщеннях органів охорони державного кордону чи Служби безпеки. Діти іноземців та осіб без громадянства розміщуються в пункті тимчасового перебування разом з батьками, а в разі відсутності батьків - близькими родичами. Діти іноземців та осіб без громадянства, розлучені із сім`єю, не підлягають розміщенню в пункті тимчасового перебування, а направляються до притулку для дітей служби у справах дітей.

Згідно п.п. 9, 10 Розділу 2 "Порядок дій посадових осіб ПТПІ, територіальних органів та підрозділів ДМС, органів охорони державного кордону при розміщенні іноземців та осіб без громадянства в ПТПІ" Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 р. № 141 діти іноземців або осіб без громадянства, стосовно яких адміністративним судом прийнято рішення про їх примусове видворення, розміщуються в ПТПІ разом із батьками, а у разі відсутності батьків - близькими родичами. Не підлягають розміщенню в ПТПІ діти іноземців та осіб без громадянства, розлучені із сім`єю, а направляються до притулку для дітей служби у справах дітей.

Оцінка суду.

Враховуючи те, що ЛистиЧопського прикордонного загону від 24.04.2020 р. № 21/355, від 30.07.2020 р. № 21/702, від 30.07.2020 р. № 21/703, від 24.09.2020 р. № 21/1034, від 24.09.2020 р. № 21/1035, є належними запитами в розумінні Розділу VІ вказаної Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, то вказане свідчить, що позивачем вживалися неодноразові дії з метою ідентифікації особи громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але відповіді на вказані листи відсутні, тому суд приходить до висновку про доведеність такої умови, за якої неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, якнеодержання інформації та документів з країни громадянської належності іноземця необхідних для ідентифікації особи, що є самостійною підставою для продовження строку затримання громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 19 березня 2021 року включно в Чернігівському ПТПІ, з метою його ідентифікації, але без забезпечення примусового видворення, так як рішення про примусове видворення судами не виносилось, що еквівалентно 6 місяцям з часу винесення даного судового рішення, задовольнивши позов частково.

Виходячи з того, що, по-перше, громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затримувався, за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2020 року, як неповнолітній, а ІНФОРМАЦІЯ_7 він досяг повноліття, по-друге, відсутні судові рішення про примусове видворення громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі території України та про затримання громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою ідентифікації, після досягнення ним повноліття (після 05.05.2020 р.), по-третє, чинне законодавство (ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Інструкція про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, Інструкція про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, Типове положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні) передбачає можливість утримання в ПТПІ саме неповнолітніх дітей іноземців (у супроводі батьків), а іноземці, які досягли повноліття розміщуються в ПТПІ, на підставі судових рішень про примусове їх видворення та/або про затримання метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, по-четверте, продовження строку затримання відповідача, без належних та вичерпних на те підстав, не відповідає ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже, покладає на відповідача додаткові обов`язки, що мають наслідком обмеження свободи пересування, які відповідно до законодавства, мають забезпечуватись саме з боку держави - відповідним прикордонним органом, суд не вбачає підстав для продовження строку затримання громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі території України.

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 9, 241-246, 250, 289 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ІНФОРМАЦІЯ_8 (військова частина НОМЕР_1 ) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби задовольнити частково.

Продовжити строк затримання громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 19 березня 2021 року включно в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена до ШОСТОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ в десятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий В.Б.Сташків

Текст рішення виготовлено та
підписано 19 жовтня 2020 року.