Справа № 560/1140/20
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1140/20
РІШЕННЯ

іменем України

21 жовтня 2020 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського міського центру зайнятості про визнання наказів неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати неправомірними накази Маріупольського міського центру зайнятості № НТ 181102 від 02.11.2018 року, № НТ 181102 від 02.11.2018 року, № НТ 190319 від 19.03.2019 року, № НТ 190424 від 24.04.2019 року, № НТ 190506 від 06.05.2019 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно прийняв накази № НТ 181102 від 02.11.2018 року, № НТ 181102 від 02.11.2018 року, № НТ 190319 від 19.03.2019 року, № НТ 190424 від 24.04.2019 року, № НТ 190506 від 06.05.2019 року, якими позивачу скорочено виплату допомоги по безробіттю в загальній кількості на 225 дні, внаслідок недотримання безробітним рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню відповідно до Закону України "Про зайнятість населення".

Позивач зазначає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних наказів не врахував обставин, внаслідок настання яких, він не міг вчасно відвідувати центр зайнятості, зокрема тієї обставини, що він є інвалідом 2 групи.

Зазначає, що інвалідність характеризується стійким розладом функцій організму і не потребує підтвердження поганого самопочуття кожного окремого разу.

З врахуванням викладених обставин, позивач просить задовольнити його позовні вимоги.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.06.2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач подав відзив на даний адміністративний позов, в якому зазначив, що позивач нехтував вимогами Закону України "Про зайнятість населення", ігнорував покладеними на нього обов`язками, та систематично їх не виконував.

Вказує, що позивач відвідував центр зайнятості, коли йому заманеться, але у призначені та погоджені з ним дати він не з`являвся без поважних на те причин, а тому оскаржувані ним накази, якими позивачу скорочено виплату допомоги по безробіттю, є правомірними.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій він не погодився із позицією відповідача, викладеною у відзиві на даний позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 17.01.2018 року звернувся до Маріупольського міського центру зайнятості з заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю. З цієї ж дати йому наданий статус безробітного та розпочата виплата допомоги по безробіттю.

У період перебування позивача на обліку в центрі зайнятості в якості зареєстрованого безробітного, у зв`язку з недотриманням позивачем рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, а саме невідвідування ним центру зайнятості у визначений та погоджений з ним час, центр зайнятості прийняв рішення про скорочення позивачу виплати допомоги по безробіттю:

1) на 15 календарних днів з 08.08.2018 по 22.08.2018 згідно наказу № НТ181102 від 02.11.2018 року;

2) на 30 календарних днів з 02.10.2018 по 31.10.2018 згідно наказу № НТ181102 від 02.11.2018 року;

3) на 45 календарних днів з 18.03.2019 по 01.05.2019 згідно наказу № НТ190319 від 19.03.2019 року;

4) на 60 календарних днів з 02.05.2019 по 30.06.2019 згідно наказу № НТ 190424 від 24.04.2019 року;

5) на 75 календарних днів з 01.07.2019 по 13.09.2019 згідно наказу № НТ 190506 від 06.05.2019 року.

Позивач 16.10.2019 року звернувся до Державного центру зайнятості із заявою, в якій просив вирішити питання щодо неправомірного скорочення йому виплати на безробіття.

Листом № 33/10/5861-19 від 13.11.2019 року Державний центр зайнятості повідомив позивача, що в період реєстрації його в якості безробітного, він неодноразово не відвідував Маріупольський центр зайнятості в призначені та погоджені із ним дні, а саме: 08.08.2018 року, 02.10.2018 року, 18.03.2019 року, 23.04.2019 року та 03.05.2019 року.

В даному листі зазначено, що документів, які підтверджують поважність невідвідування позивачем центру зайнятості у зазначені дні, він не надав, у зв`язку із чим Маріупольським міським центром зайнятості правомірно були прийняті вищезазначені накази, також зазначено, що в разі незгоди з оскаржуваними наказами, він має право звернутися до суду із позовом про їх оскарження.

Позивач, не погодившись із вказаними наказами, звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначені Законом України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 року № 5067-VI (далі Закон № 5067-VI).

Соціальний захист у разі настання безробіття - комплекс заходів, що передбачений загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття та законодавством про зайнятість населення.

Зареєстровані безробітні мають певні обов`язки, які визначені, зокрема, статтю 44 наведеного Закону.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 44 Закону № 5067-VI відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів.

Аналогічна норма міститься в Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року № 792.

Відповідно до пункту 28 даного Порядку зареєстрований безробітний відповідно до свого індивідуального плану працевлаштування зобов`язаний відвідувати центр зайнятості, в якому він зареєстрований, не рідше ніж один раз на 30 календарних днів, крім випадків, що сталися внаслідок надзвичайної ситуації, виникнення якої підтверджується на запит центру зайнятості відповідним органом згідно із законодавством, з пред`явленням паспорта громадянина України чи іншого документа, що посвідчує особу або підтверджує її спеціальний статус, та трудової книжки.

Зареєстрований безробітний, який з поважної причини не зміг звернутися до центру зайнятості у строк, установлений кар`єрним радником для відвідування, повинен відвідати центр зайнятості не пізніше ніж у день, що настає після закінчення дії обставин, що склалися у зв`язку з поважною причиною, за умови підтвердження її наявності відповідними документами. У разі коли такий день припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, зареєстрований безробітний повинен звернутися до центру зайнятості у перший робочий день, що настає за ним.

Поважними причинами, наявність яких підтверджена відповідними документами, є хвороба громадянина, смерть членів його сім`ї та родичів, догляд за хворою дитиною віком до 14 років, відвідування лікарні, судових та правоохоронних органів, районних військкоматів, інших державних установ та інші обставини, які унеможливлюють відвідування центру зайнятості.

Пунктом 5 частини 5 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття від 02.03.2000 року № 1533-ІІІ встановлено, що тривалість виплати допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації скорочується на строк до 90 календарних днів у разі: порушення умов і строку реєстрації та перереєстрації як безробітного, а також недотримання рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню.

Як вбачається з матеріалів справи позивач 08.08.2018 року, 02.10.2018 року, 18.03.2019 року, 23.04.2019 року та 03.05.2019 року на чергові відвідування Маріупольського центру зайнятості не з`являвся.

Разом з тим, в матеріалах справи містяться заяви позивача, в яких він зазначає, що в силу різних причин, пов`язаних із негативним станом його здоров`я, він не міг з`являтися у вказані дні для чергового відвідування Маріупольського міського центру зайнятості.

Також наявні відповіді Маріупольського центру зайнятості, в яких підтверджується те, що позивач в телефонному режимі повідомляв спеціалістів центру про неможливість прибуття до центру зайнятості з метою його відвідування, проте відповідачем наведені позивачем причини неявки визнані неповажними, та прийнято оскаржувані накази.

З наведеного суд робить висновок про те, що позивач не мав на меті спеціально ухилятися від обов`язку відвідувати центр зайнятості у визначені та погоджені дати.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Принцип обгрунтованості рішення або дії вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Принцип пропорційності (адекватності) важливий при прийняті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси особи. Метою дотримання цього принципу є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб`єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи.

Суд вважає, що відповідачем не дотриманні ці принципи в даних правовідносинах.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявна довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0719483 від 03.10.2017 року, якою позивачу безстроково встановленого другу групу інвалідності загального захворювання з 29.09.2017 року.

Окремо суд звертає увагу, що інвалідність ІІ групи встановлена позивачу безстроково, і наявність в матеріалах справи медичних заключень, довідок медичних установ, індивідуальної програми реабілітації інваліда № 916, виписки з карти амбулаторного хворого свідчить про те, що у позивача встановлені стійкі розлади функцій організму, і в кожному конкретному окремому випадку, в разі виникнення у позивача поганого самопочуття, стан такого поганого самопочуття окремого підтвердження не потребує.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не навів достатніх доказів в підтвердження правомірності оскаржуваних наказів, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати по справі розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати наказ Маріупольського міського центру зайнятості № НТ181102 від 02.11.2018 року, яким ОСОБА_1 скорчено виплату допомоги по безробіттю з 08.08.2018 року по 22.08.2018 року.

Визнати протиправними та скасувати наказ Маріупольського міського центру зайнятості № НТ181102 від 02.11.2018 року, яким ОСОБА_1 скорчено виплату допомоги по безробіттю з 02.10.2018 року по 31.10.2018 року.

Визнати протиправними та скасувати наказ Маріупольського міського центру зайнятості № НТ190319 від 19.03.2019 року, яким ОСОБА_1 скорчено виплату допомоги по безробіттю з 18.03.2019 року по 01.05.2019 року.

Визнати протиправними та скасувати наказ Маріупольського міського центру зайнятості № НТ 190424 від 24.04.2019 року, яким ОСОБА_1 скорчено виплату допомоги по безробіттю з 02.05.2019 року по 30.06.2019 року.

Визнати протиправними та скасувати наказ Маріупольського міського центру зайнятості № НТ 190506 від 06.05.2019 року, яким ОСОБА_1 скорчено виплату допомоги по безробіттю з 01.07.2019 року по 13.09.2019 року.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Маріупольський міський центр зайнятості (просп. Металургів, 84-б,Маріуполь,Донецька область,87515 , код ЄДРПОУ - 24815706)

Головуючий суддя В.К. Блонський