Справа № 640/11504/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

за участю секретаря: Лисенко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Е-Консалтинг" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Е-Консалтинг" (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.03.2019 №2 та №2.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2020 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач вказує на правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки з аналізу наявної податкової інформації вбачається не підтвердження реальності господарських операцій позивача та його контрагентів ТОВ "Маркторг", ТОВ "Стакстрой" та ТОВ "Рефтек-компані", з огляду на відсутність у останніх трудових ресурсів, матеріально-технічних ресурсів тощо.

Апелянт зазначає, що первинні документи, які стали підставою для формування витрат та податкового кредиту позивачем, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, оскільки діяльність ТОВ "Стакстрой", ТОВ "Маркторг", ТОВ "Рефтек-компані" є предметом дослідження в рамках досудового розслідування внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004299, №0004275, №0003203, №80000028, №0000044, №0000037, №0000104, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191, ч.1, ч.2 ст.205, ч.1 та ч.2 ст.209, ч.1 та ч.3 ст.212, ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП "Е-Консалтинг" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2016 по 30.09.2018, валютного - за період з 01.10.2016 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування - за період з 01.10.2016 по 30.09.2018, за результатами якої складено акт №7/26-15-14-02-04/31467680 від 16.01.2019 (а.с.19-40 том 1).

Згідно акту перевірки, в ході її проведення було зафіксовано порушення позивачем вимог:

- п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого в період, що перевірявся завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 3172795,00 грн;

-п.198.1, п.192.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в період, що перевірявся, на загальну суму 1641171,00 грн;

- п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, щодо своєчасності реєстрації податкових накладних.

Не погоджуючись з актом перевірки позивач подав на нього заперечення, за результатами розгляду яких, відповідачем складено акт від 05.02.2019 №156/26-15-14-02-04/31467680 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ДП "Е-консалтіг", з питань що стали предметом оскарження".

На підставі акту перевірки від 05.02.2019 №156/26-15-14-02-04/31467680 відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 22.03.2019:

- №2, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за ІІІ квартал 2018 року у розмірі 3172795,00 грн;

- №2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 1641171,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 410293,00 грн.

Вважаючи, що такі податкові повідомлення-рішення є протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до пп.пп. «а», «б» п.185.1 ст.185 ПК об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно п.187.1 ст.187 ПК датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 201.10 ПК передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.п.198.1, 198.2 ст.198 ПК до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п.198.3 ст.198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленню пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК об`єктом оподаткування (податком на прибуток підприємств) є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до п. 3 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73 витрати - зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені ст. 44 ПК. Так, згідно з положеннями п. 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

При цьому, варто звернути увагу, що одним із принципів бухгалтерського обліку та фінансової звітності є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (стаття 4 Закону № 996-XIV). У відповідності до зазначеного принципу, неважливо яку операцію було оформлено документально, значення має виключно те, яка операція була здійснена фактично. Тобто, документальне оформлення операції, відмінної від тої, яка реально відбулася, не дає права особі обліковувавати таку операцію, натомість обліку підлягає та операція, яка фактично відбулася.

Відповідно до ст. 1 Закону № 996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції. При цьому, якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондується з наведеними вище нормами ПК України.

Дані висновки суду кореспондують правовій позиції Верховного Суду, що сформована за результатами правового аналізу норм п.44.1 ст.44, п.134.1 ст.134, п.138.2 ст.138, пп. 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, ст.1, ч. 1 і 2 ст.9 Закону №996-ХIV в тексті його постанови від 11.12.2018 у справі №804/6942/16. Зокрема, Верховний Суд відзначив те, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. У первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Водночас, в текстах своїх постанов від 16.11.2018 у справі №816/2142/17, від 27.06.2017 у справі № 808/1062/14, від 14.03.2017 у справі № 826/757/13-а, від 06.02.2018 №К/9901/5042/17 Верховний Суд також відзначає, що недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що між ДП "Е-Консалтинг" (Замовник) та ТОВ "Стакстрой" (Виконавець)укладено договір №СТ-04-П від 07.11.2016.

У відповідності до умов п.1.1 Договору, на умовах, які і ньому викладені, Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги комп`ютерного програмування, детальний перелік, вартість та терміни виконання яких визначені Додатком №1 до цього договору, а Замовник зобов`язується прийняти надані Виконавцем послуги і оплатити їх в терміни, встановлені цим Договором.

Згідно п.2.2 Договору №СТ-04-П оплата послуг здійснюється Замовником протягом 90 банківських днів від дати отримання рахунку від Виконавця, що виставляється виключно на підставі підписаного Сторонами акту здачі-приймання послуг за окремою наданою послугою.

Пунктом 3.1 Договору №СТ-04-П встановлюється, що здача-приймання наданих послуг оформляється двостороннім актом здачі-приймання послуг, що підписується Замовником не пізніше 3-х робочих днів з моменту його отримання від виконавця.

На виконання умов зазначеного договору складено акти надання послуг.

Також, між позивачем (Замовник) та ТОВ "Стакстрой" (Виконавець) укладено договір №СТ-05-П від 08.11.2016.

У відповідності до умов п.1.1 Договору №СТ-05-П, на визначених в ньому умовах Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги з розробки та написання мікропрограм автоматичних сервісів, детальний перелік, вартість та терміни виконання яких визначені Додатком № 1 до цього договору, а Замовник зобов`язується прийняти надані Виконавцем послуги і оплатити їх в терміни, встановлені цим Договором.

Згідно п.2.2 Договору №СТ-05-П оплата послуг здійснюється Замовником протягом 90 банківських днів від дати отримання рахунку від Виконавця, що виставляється виключно на підставі підписаного Сторонами акту здачі-приймання послуг за окремою наданою послугою.

На підтвердження здійснення вказаних господарських операцій, позивачем надано: перелік послуг, акти надання послуг, платіжні доручення та виписки банку.

Між ДП "Е-Консалтинг" (Замовник) та ТОВ "Маркторг" (Виконавець) укладено договір №10/02 від 03.10.2016.

У відповідності до умов п.1.1 Договору №10/02 - на умовах, які викладені в цьому договорі, Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги комп`ютерного програмування, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги.

Згідно п.2.2 Договору №10/02 замовник сплачує виконавцю суму договору вказану в п.2.1 на підставі підписаних сторонами актів наданих послуг, шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на банківський рахунок виконавця до 31.12.2016.

На підтвердження здійснення вказаних господарських операцій, позивачем надано: додаток до договору, акти надання послуг, платіжні доручення та виписки банку.

Крім того, між ДП "Е-Консалтинг" (Замовник) та ТОВ "Рефтек-компані" (Виконавець) укладено договір №11/П від 29.03.2017.

Згідно п.1.1 Договору №11/П, в порядку та на умовах, які визначених цим договором, Виконавець зобов`язується за плату надати послуги комп`ютерного програмування, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги.

Відповідно до п.2.2 Договору №11/П Замовник сплачує Виконавцю суму договору вказану в п.2.1 на підставі підписаних сторонами актів наданих послуг, шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на банківський рахунок виконавця до 31.05.2017.

На підтвердження здійснення вказаних господарських операцій, позивачем надано: додаток до договору, акт виконаних робіт наданих послуг, платіжні доручення.

Колегія суддів зазначає, що відповідність господарської операції діловій меті, про що може свідчити і економічна обґрунтованість витрат на її здійснення, є необхідною умовою для реалізації платником податків права на витрати та податковий кредит. Це відповідає самому змісту норм п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, які надають платнику податків право зменшити податкові зобов`язання на суму витрат, сплаченого податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг) при здійсненні господарської діяльності

Згідно додатку 2 до акта перевірки - довідки про загальну інформацію щодо платника податків ДП «Е-Консалтинг», видом діяльності суб`єкта господарювання є, зокрема, комп`ютерне програмування. Тобто, ДП «Е-Консалтинг» спеціалізується саме на наданні послуг, що були предметами спірних договорів.

Станом на 01.10.2016 задекларована загальна чисельність працюючих в ДП «Е-Консалтинг» становила 142 осіб, а станом на 30.09.2018 - 17 осіб.

Разом з тим, в ході перевірки контролюючим органом було встановлено, що відповідно до розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за четвертий квартал 2016 року, на ТОВ «Стакстрой» працювало 4 робітники з середньою заробітною платою 1439, 00 грн. Податкову декларацію з податку на прибуток за 2016 рік до органів ДФС не подано. Додаток до АМ до податкових декларацій з податку на прибуток за 2016 рік не надано, що свідчить про відсутність у підприємства власних основних засобів та інших необоротних активів, необхідних для провадження фінансово-господарської діяльності підприємства.

ТОВ «Маркторг» зареєстровано 05.09.2016 та перебуває на обліку в ГУ ДФС у Харківській області. Додаток до АМ до податкових декларацій з податку на прибуток за 2016 рік не надано, що свідчить про відсутність у підприємства власних основних засобів та інших необоротних активів, необхідних для провадження фінансово-господарської діяльності підприємства. Розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 2016 рік не подавались, що свідчить про відсутність найманих працівників та можливість виконання робіт (надання послуг).

ТОВ «Рефтек-компані» зареєстровано 26.09.2016 та перебуває на обліку в ГУ ДФС у м. Києві. Податкову декларацію з податку на прибуток за 2017 рік до органів ДФС не подано. Додаток до АМ до податкових декларацій з податку на прибуток за 2017 рік не надано, що свідчить про відсутність у підприємства власних основних засобів та інших необоротних активів, необхідних для провадження фінансово-господарської діяльності підприємства. Розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 2017 рік не подавались, що свідчить про відсутність найманих працівників та можливість виконання робіт (надання послуг).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №820/4729/16 (№К/9901/55978/18) зазначив, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (валових витрат та податкового кредиту) виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити також підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку.

Так, суд апеляційної інстанції зазначає, що акти приймання-передачі наданих послуг, які містяться в матеріалах справи, не містять усіх обов`язкових реквізитів, зокрема, в таких не розшифровано зміст та обсяг отриманих послуг (де, коли, в який період, об`єми отриманих послуг, їх економічне обґрунтування та доцільність, чим обґрунтована вартість таких послуг). Такі документи не містять вичерпної, детальної інформації щодо змісту господарських операцій - не зазначено що являють собою такі послуги, внаслідок чого неможливо достовірно визначити перелік наданих послуг, їх об`єм, вартість та зв`язок з господарською діяльністю ДП «Е-Консалтинг».

В той же час, в ході розгляду справи позивач не надав суду пояснення щодо відсутності у нього реальної можливості надати послуги, що зазначені у спірних договорах, особисто (з використанням власних матеріальних і трудових ресурсів), без витрачання коштів на залучення до процесу надання тих чи інших послуг сторонніх третіх осіб.

Встановлення законодавцем податкових преференцій має на меті стимулювання ділової активності учасників торгівельного обороту, що, в свою чергу, презюмує здійснення господарських операцій, що є об`єктом оподаткування, з метою досягнення економічного ефекту (ділової мети), а не тільки з метою отримання податкової вигоди. Відсутність економічної доцільності господарських операцій, окрім як здійснення їх з метою отримання податкової вигоди у вигляді витрат та/або податкового кредиту, є підставою для зменшення в податковому обліку платника податків сум витрат та/або податкового кредиту.

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних та достатніх документальних доказів, що засвідчують причинно-наслідковий зв`язок між наданими позивачем документами та спірними господарськими операціями, та відповідно наявність у позивача ділової мети на укладення договорів із зазначеними вище контрагентами.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи документальних доказів наявності у позивача ділової мети на укладення договорів про надання послуг з ТОВ «Стакстрой», ТОВ «Маркторг», ТОВ «Рефтек-компані», окрім як отримання податкової вигоди, висновки контролюючого органу в частині наведених порушень є обґрунтованими.

Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом.

У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (ч. 2 ст. 77 КАС України). У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що платник податку повинен бути розумним та обачним при виборі контрагента. Перевірка наявності у постачальника державної реєстрації та реєстрації у податковому органі не характеризує підприємство як добросовісного платника, що має ділову репутацію, як конкурентоспроможну особу на ринку відповідних товарів, що діє через уповноважену особу, яка представляє інтереси підприємства.

Сам факт наявності у позивача податкових чи-то видаткових накладних, виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності з урахуванням доводів наведених як підприємством так і контролюючим органом, колегія суддів приходить до висновку, що за конкретно встановлених обставин у справі на підставі оцінених доказів, враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, податковий орган довів факт необґрунтованості отриманої платником податку податкової вигоди, оскільки за спірними операціями оформлювалися лише окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентом обумовлених операцій, чим створювалась видимість реального здійснення господарських операцій та правомірність формування сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди.

За таких обставин, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про протиправність прийняття податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

За наведених підстав рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Отже, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та спростовують висновки суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволені позову.

Керуючись ст.ст.310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління ДПС у м. Києві задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 березня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволенні позову Дочірнього підприємства "Е-Консалтинг" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 12.10.2020 року.