Справа № 640/10116/19
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

19 жовтня 2020 року справа №640/10116/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Херсонський комбінат хлібопродуктів" (далі по тексту - позивач, ПрАТ "Херсонський комбінат хлібопродуктів")
доМіністерства інфраструктури України (далі по тексту - відповідач)
третя особаДержавне підприємство "Адміністрація морських портів України" (далі по тексту - третя особа)
провизнання протиправним та скасування наказу від 01 березня 2019 року №139 "Про затвердження Переліку портових засобів, на які поширюється дія Міжнародного кодексу з охорони суден та портових засобів"
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи, що вважає протиправним оскаржуваний наказ, так як він прийнятий з перевищенням повноважень та порушенням процедури реєстрації як нормативно-правового акта та погодження проекту регуляторного акта з уповноваженим органом, що призвело до порушення законних прав та інтересів позивача; вказав, що ПрАТ "Херсонський комбінат хлібопродуктів" не являється портовим засобом, а тому не підлягає включенню до Переліку портових засобів, на які поширюється дія Міжнародного кодексу з охорони суден та портових засобів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 червня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/10116/19 у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання; залучено до участі у справі Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Відповідач подав відзив на позов, у якому зазначив, що спірний наказ не є регуляторним актом і не потребує погодження Державою регуляторною службою України; вказав на відповідність винесеного наказу вимогам чинного законодавства.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому додатково наголосив на обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Відповідачем у запереченні на відповідь на відзив вказано про обов`язок позивача, як портового оператора, привести систему охорони портового засобу у відповідність до вимог Міжнародного кодексу з охорони суден та портових засобів.

Третя особа в письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог вказала про необґрунтованість доводів позивача та відсутності правових підстав для задоволення позову.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що між ДП "Адміністрація морських портів України" (адміністрація) та ПрАТ "Херсонський комбінат хлібопродуктів" (портовий оператор) укладено договір про забезпечення доступу Портового оператора до причалу(ів) від 28 грудня 2017 року №184-П, за умовами якого адміністрація зобов`язується забезпечити доступ портового оператора до причалу(ів) №№8,9 Херсонської філії ДП "Адміністрація морських портів України", що перебуває у господарському віданні адміністрації, для проведення портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт, а портовий оператор зобов`язується сплатити адміністрації плату за послуги.

ДП "Адміністрація морських портів України" звернулось до ПрАТ "Херсонський комбінат хлібопродуктів" з листом від 17 січня 2019 року №173/10-06-03 щодо приведення системи охорони портового засобу у відповідність до вимог Міжнародного кодексу з охорони суден та портових засобів.

Крім того, ДП "Адміністрація морських портів України" звернулось до Міністерства інфраструктури України з листом від 31 січня 2019 року №358/10-06-03, яким з метою попередження подій, які пов`язані з охороною суден або портових засобів, та недопущення виникнення ускладнень при роботі з суднами, які здійснюють міжнародні рейси, запропонувало виконати умови щодо приведення системи охорони портового засобу у відповідність до вимог Кодексу ОСПЗ, у тому числі: звернутися до Міністерства інфраструктури України та ДП "АМПУ" щодо внесення вантажного комплексу ПрАТ "Херсонський комбінат хлібопродуктів" до Переліку портових засобів, які підпадають під дію Міжнародного кодексу з охорони суден та портових засобів; призначити посадову особу, відповідальну за охорону (офіцера охорони портового засобу); укласти договори з ДП "АМПУ" на проведення оцінки охорони та розробку плану охорони портового засобу; привести систему охорони ПЗ у відповідності до затвердженого плану охорони.

Відповідно до абзацу дев`ятого підпункту 38 пункту 4 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 червня 2015 року №460, відповідачем прийнято наказ "Про затвердження Переліку портових засобів, на які поширюється дія Міжнародного кодексу з охорони суден та портових засобів" від 01 березня 2019 року №139, яким затверджено Перелік портових засобів, на які поширюється дія Міжнародного кодексу з охорони суден та портових засобів.

Згідно з пунктом 60 вказаного Переліку, вантажний комплекс ПрАТ "Херсонський комбінат хлібопродуктів" віднесено до категорії портових засобів із встановленням буквено-цифрового коду портового засобу UAKHE-0021.

На підставі наказу від 01 березня 2019 року №139 ДП "Адміністрація морських портів України" направило на адресу ПрАТ "Херсонський комбінат хлібопродуктів" проекти договорів на проведення оцінки охорони та розробку плану охорони портового засобу UAKHE-0021 вантажний комплекс ПрАТ "Херсонський комбінат хлібопродуктів".

Виходячи зі змісту позовної заяви та суті спірних правовідносин, суд належить встановити чи прийнятий оскаржуваний наказ у межах повноважень відповідача, чи має він ознаки нормативно-правового та регуляторного акта, а також чи підпадає ПрАТ "Херсонський комбінат хлібопродуктів" під визначення портового засобу.

Відповідно до пунктів 1-3 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 червня 2015 року №460 (далі-по тексту - Положення №460), Міністерство інфраструктури України (Мінінфраструктури) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мінінфраструктури є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах автомобільного, залізничного, морського та річкового транспорту, надання послуг поштового зв`язку, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері авіаційного транспорту та використання повітряного простору України, розвитку, будівництва, реконструкції та модернізації інфраструктури авіаційного, морського та річкового транспорту, дорожнього господарства, навігаційно-гідрографічного забезпечення судноплавства, торговельного мореплавства, з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, а також державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибної промисловості).

Мінінфраструктури у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Основними завданнями Мінінфраструктури є зокрема забезпечення формування та реалізація державної політики у сферах автомобільного, залізничного, морського та річкового транспорту, надання послуг поштового зв`язку.

Відповідно до абзацу дев`ятого підпункту 38 пункту 4 Положення №460 Мінінфраструктури відповідно до покладених на нього завдань затверджує перелік портових засобів, які підпадають під дію Міжнародного кодексу з охорони суден та портових засобів.

Отже, відповідач наділений повноваженнями щодо затвердження переліку портових засобів, які підпадають під дію Міжнародного кодексу з охорони суден та портових засобів

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України "Про морські порти України" адміністрація морських портів України - державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання га використання об`єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту).

Згідно пункту 1.1. Статуту державного підприємства "Адміністрація морських портів України", затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 02 квітня 2018 року №149, державне підприємство "Адміністрація морських портів України" є державним унітарним підприємством і діє, як державне комерційне підприємство, створене відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 04 березня 2013 року №133-р "Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту" та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України

ДП "Адміністрація морських портів України", як визнана у сфері охорони на морі організація з метою контролю за впровадженням вимог з морської безпеки у галузі морського та річкового транспорту, постійно проводить роботу щодо відстеження діяльності суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність з обслуговування суден, які здійснюють міжнародні рейси для подальшого надання пропозицій Міністерству інфраструктури України щодо внесення їх до переліку портових засобів, які підпадають під дію Міжнародного кодексу з охорони суден та портових засобів та повинні виконувати його вимоги щодо морської безпеки та охорони.

Відповідно до розділу 3.2.1 Міжнародного кодексу з охорони суден і портових засобів Договірні уряди (Призначені органи) повинні базувати свої рішення, що прийняті на підставі розділу 3.2, на підставі оцінки охорони портового засобу, що виконана у відповідності із зазначеною частиною Кодексу.

За визначенням пункту 15 Порядку організації охорони морських та річкових портів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27 березня 2013 року №198 (далі по тексту - Порядок №198) портовий засіб (далі - ПЗ) - місце (акваторія і територія), яке визначено Призначеним органом для взаємодії "судно - порт". Термін "портовий засіб" включає до себе і такі райони, як місця якірних стоянок, місця очікування причалу, підходи з моря залежно від випадку.

Взаємодія "судно - порт" - безпосередня взаємодія, яка відбувається між портом (портовим засобом) та судном, що пов`язана із переміщенням людей, вантажів та (або) наданням портових послуг.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, відповідач, на якого покладено тягар доказування в адміністративному процесі, не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що вантажний комплекс ПрАТ "Херсонський комбінат хлібопродуктів" є портовим засобом та підлягає включенню до відповідного Переліку, зокрема, що на вантажному комплексі відбувається взаємодія "судно-порт".

Щодо посилань позивача на порушенням відповідачем процедури реєстрації, як нормативно-правового акта, та погодження проекту регуляторного акта з уповноваженим органом, суд зазначає наступне.

За визначенням статті 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторний акт - це:

прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання;

прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Пункт 18 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Однак, зміст оскаржуваного наказу свідчить, що він не встановлює, не змінює, не припиняє (скасовує) загальних правил регулювання, не містить норм права та не спрямований на багаторазове застосування щодо невизначеного кола осіб, а тому не відповідає ознакам нормативно-правового чи регуляторного акта.

Разом із цим, не зважаючи на те, що відповідач, не довів, що вантажний комплекс ПрАТ "Херсонський комбінат хлібопродуктів" є портовим засобом, суд звертає увагу на те, що у межах спірних правовідносин відсутнє порушене право, як необхідна умова задоволення позову.

Так, суд встановив, що наказом Міністерства інфраструктури України від 15 листопада 2019 року №808 "Про затвердження Переліку портових засобів, на які поширюється дія Міжнародного кодексу з охорони суден та портових засобів" визнано таким, що втратив чинність наказ Міністерства інфраструктури України від 01 березня 2019 року №139 "Про затвердження Переліку портових засобів, на які поширюється дія Міжнародного кодексу з охорони суден та портових засобів", у зв`язку з чим на момент вирішення спору оскаржуваний наказ є таким, що вичерпав свою дію, у зв`язку з чим, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, з огляду на відсутність порушеного права, адміністративний позов ПрАТ "Херсонський комбінат хлібопродуктів" не підлягає задоволенню.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відшкодування судових витрат не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватному акціонерному товариству "Херсонський комбінат хлібопродуктів" відмовити повністю.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Приватне акціонерне товариство "Херсонський комбінат хлібопродуктів" (73024, м. Херсон, вул. Порт-Елеватор, 5; ідентифікаційний код 00952367);

Міністерство інфраструктури України (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14; ідентифікаційний код 37472062);

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14; ідентифікаційний код 38727770).

Суддя В.А. Кузьменко