Справа № 200/7999/20-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 р. Справа№200/7999/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу»

до Головного управління ДПС у Донецькій області

про скасування податкового повідомлення-рішення від 10 квітня 2020 року №

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 10 квітня 2020 року № про застосування штрафних санкцій за ненадання податкових декларацій з податку на додану вартість у сумі 5610,00 гривень.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував незаконністю прийняття податкового повідомлення-рішення, яке винесене на підставі акту камеральної перевірки від 24.03.2020 року № 1575/05-99-54-04/00191678 та яким до позивача застосовано штрафні санкції за неподання податкових декларацій з податку на додану вартість у сумі 5610,00 гривень.

Зазначає, що підприємство позивача знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, відповідно до ст. 10 Закону України № 1669-VII від 02.09.2014р. «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» отримало сертифікати Торгово-промислової палати України від 25.11.2014р. № 5270/05-4 та від 25.11.2014р. № 5268/05-4 та висновок Донецької торгово-промислової палати від 03.07.2014р. № 2005/12.12-03, якими засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 року при здійсненні господарської діяльності та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів, а тому є звільненим від негативних наслідків за неподання податкових декларацій.

Позивач оскаржив зазначене податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, проте відповідно до рішення Державної податкової служби від 15.06.2020 р. № 19155/6/99-00-06-02-06-08, скарга позивача залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 20 жовтня 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року заяву Головного управління ДПС у Донецькій області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.

Представник відповідача Кододова А.В. до суду з`явилася.

Представником відповідача надано письмовий відзив (а.с. 49-55). В обґрунтування незгоди із позовом зазначив, що підставою для прийняття оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення стали висновки, що викладені в акті камеральної перевірки від 24.03.2020 року № 1575/05-99-54-04/00191678.

Актом камеральної перевірки позивача встановлено, неподання податкових декларацій з ПДВ за період з червня 2017 року по лютий 2020 року, чим порушено пп. п. 49.18.1 п.49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України, за що до нього правомірно застосовано штрафні санкції у розмірах, встановлених п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України.

Посилаючись на відповідність вимогам чинного законодавства викладених в акті камеральної перевірки висновків, що стали підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення, відповідач зауважував на необґрунтованості заявлених позивачем вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» є юридичною особою, яке зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом 00191678, про що свідчить статут підприємства (а.с. 15-21).

Позивач має структурний підрозділ Дружківське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», що доведено змінами до Положенням № 30 зазначеного структурного підрозділу (а.с. 23-24).

Фахівцями Головного управління ДПС у Донецькій області проведено камеральну перевірку комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» з питань своєчасності надання податкових декларацій з ПДВ за період з червня 2017 року по лютий 2020 року, про що складено акт від 24.03.2020 року № 1575/05-99-54-04/00191678 (а.с. 59-62).

Згідно висновків акту перевірки встановлено ненадання податкових декларацій за період з червня 2017 року по лютий 2020 року, чим порушено пп. п. 49.18.1 п.49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України, що в свою чергу передбачає відповідальність, встановлену п. 120.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем було прийнято спірне податкове повідомлення рішення від 10.04.2020 року № про застосування штрафних санкцій за ненадання податкових декларацій з податку на додану вартість у сумі 5610,00 гривень (а.с. 7).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем спірне податкове повідомлення рішення від 10.04.2020 року № оскаржувалось в адміністративному порядку, однак за результатами скарги залишене без змін рішенням ДПС України № 19155/6/99-00-06-02-06-08 (а.с. 8-10).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Матеріалами справи підтверджується, що податковим органом було проведено камеральну перевірку подання комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» декларацій з ПДВ за період з червня 2017 року по лютий 2020 року.

Статтею 54 ПК України передбачено порядок визначення сум податкових та грошових зобов`язань.

Зокрема, пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.

Порядок надання податкової декларації з ПДВ та строки розрахунків з бюджетом визначені статтею 203 ПК України.

Відповідно до п. 203.1 ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, неподання позивачем податкових декларацій з ПДВ за період з червня 2017 року по лютий 2020 року послужило підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 10.04.2020 року № .

При цьому, як зазначає позивач, статтею 10 Закону України № 1669-VII від 02.09.2014р. «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014р. №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Донецьк та м. Маріуполь Донецької області, де в дійсний час знаходиться на обліку позивач.

Дію вказаного Розпорядження зупинено Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014р.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Вказаним розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Донецьк, де до 31 березня 2016 року був зареєстрований позивач.

Позивачем надано у якості доказів настання форс-мажорних обставин сертифікати Торгово-промислової палати України від 25.11.2014р. № 5270/05-4 та від 25.11.2014р. № 5268/05-4 про настання обставин непереборної сили на підприємстві позивача по обов`язках зі сплати податків та обов`язкових платежів з 10 червня 2014 року (а.с. 11-14).

Тобто, у період невиконання обов`язків платника ПДВ позивач дійсно знаходився на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція.

Статтею 14 -1 Закону України 02 грудня 1997 року №671/97-ВР «Про торгово-промислові палати в Україні», в редакції Закону України № 1636-VII від 12.08.2014 (далі - Закон № 671/97-ВР), визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною 1 статті 14 Закону №671/97-ВР встановлено, що Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений «Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)», що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який набрав чинності з 18.12.2014 та чинний на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Регламент).

Статтею 6.1 Регламенту передбачено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у статті 14-1 Закону №671/97-ВР.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів (стаття 6.2 Регламенту).

Якщо сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України/регіональної ТПП для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення. Засвідчення форс-мажорних обставин у такому випадку проводиться на загальних засадах відповідно до цього Регламенту.

В постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 805/385/17-а з аналогічним предметом спору (скасування податкового повідомлення-рішення про зобов`язання сплатити штраф за затримку реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних) викладені наступні висновки щодо застосування норм права:

«… на час виникнення спірних правовідносин, а саме з жовтня 2015 року по березень 2016 року, діяв Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом, що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який і має застосовуватись до спірних правовідносин;

- Порядком передбачено, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно нормативно - правових актів проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин;

- Сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.

Таким чином, надані позивачем сертифікати Торгово-промислової палати України від 25 листопада 2014 року не є належним доказом, які посвідчують обставини непереборної сили відносно систематичного неподання податкових декларацій з ПДВ у період з червня 2017 року по лютий 2020 року, оскільки такі, що видані, більше ані ж за 6 років до спірних правовідносин, і фактично засвідчують обставини непереборної сили у період з 10.06.2014 до моменту їх видачі - 25.11.2014 року.

Зазначення у вказаних сертифікатах того, що на момент його видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо не є доказом того, що такі сертифікати засвідчують відповідні обставини безстроково, тобто на майбутнє, навпаки, враховуючи, що у грудні 2014 року, Порядок засвідчення форс-мажорних обставин був затверджений в новій редакції, який має застосовуватись до спірних правовідносин та в якому фактично було уточнено, що якщо на момент видачі сертифікату обставини непереборної сили тривають та період дії яких встановити неможливо, то, заявник має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату».

За приписами частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд відхиляє як неналежний доказ сертифікати Торгово-промислової палати України від 25.11.2014 року.

Позивачем не було подано доказів:

- звернення до Торгово-промислової палати України для засвідчення обставин непереборної сили щодо неможливості надати податкові декларації з ПДВ у період з червня 2017 року по лютий 2020 року,

- неможливості виконати обов`язок щодо подання податкових накладних декларацій з ПДВ у період з червня 2017 року по лютий 2020 року, зокрема, наявності у вказаний період активних бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції, тимчасового призупинення прийому поштових відправлень у відділеннях поштового зв`язку, надзвичайного режиму роботи банківської системи у зазначений період в зоні АТО, неналежної роботи Інтернет-зв`язку тощо.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, визначене у податковому повідомленні-рішенні від 10.04.2020 року № зобов`язання зі сплати штрафних санкцій за неподання податкових декларацій з ПДВ в розмірі 5610,00 гривень є правомірним, тому при його прийнятті відповідач діяв на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 10.04.2020 року № .

Питання судових витрат не вирішується у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

На підставі положень Податкового кодексу України, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Митрополитська, буд. 177А, ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 87500, Доненька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) про скасування податкового повідомлення-рішення від 10 квітня 2020 року № відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 20 жовтня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова