Справа № 826/3687/18
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3687/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у залі суду апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековей Вейст Менеджмент» - Бережної Тетяни Василівни на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - 28 квітня 2020 року) у справі за розглядом заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековей Вейст Менеджмент» - Бережної Тетяни Василівни про розподіл судових витрат у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековей Вейст Менеджмент» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ековей Вейст Менеджмент» (стара назва ТОВ «Аве Львів») (далі - позивач, ТОВ «Ековей Вейст Менеджмент») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (далі - відповідач 1, ГУ ДПС у Львівській області), Державної податкової служби України (далі - відповідач 2, ДПС України) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.03.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2019 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековей Вейст Менеджмент» задоволено частково; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 30.11.2017 року №, №, №, №, №, № винесені Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Львівській області Товариству з обмеженою відповідальністю «Аве Львів»; в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековей Вейст Менеджмент» (, адреса: 79024, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 176) суму сплаченого судового збору у розмірі 299 605,00 грн. (двісті дев`яносто дев`ять тисяч шістсот п`ять грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (, адреса: 79003, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35).

Із змісту судового рішення встановлено, що через канцелярію суду 13.02.2019 року позивачем подано заяву про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в якій просить надати можливість для подання доказів розміру витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи №826/3687/18 судом першої інстанції, протягом п`яти днів після прийняття рішення у справі.

З огляду на те, що заява позивача від 13.02.2019 року про розподіл судових витрат відповідає вимогам частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та приймається судом, суд дійшов висновку, що вирішення питання розподілу судових витрат буде здійснене судом у разі подання позивачем відповідних доказів протягом п`яти днів після дати ухвалення цього рішення суду в порядку статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України.

26.11.2019 року представником позивача через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярія) подано пояснення та докази на підтвердження витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи.

Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2020 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековей Вейст Менеджмент» від 13.02.2019 року про розподіл судових витрат у справі №826/3687/18 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним додатковим судовим рішенням представником позивача подано апеляційні скарги, в яких апелянти просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 197 720, 00 грн. є не підтвердженими та неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про розподіл судових витрат в повному обсязі.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, що в обґрунтування заяви про розподіл судових витрат, позивачем зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 197 720,00 грн., сплачені позивачем Адвокатському об`єднанню «Василь Кісіль і Партнери», розраховано шляхом множення кількості витрачених адвокатами/юристами годин на виконання робіт/послуг на їх погодинні ставки з урахуванням пункту 5 Договору про юридичні послуги від 26.02.2018 року №1368-18-1.

Понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується відповідними договорами, платіжними документами та детальним описом робіт (наданих послуг), які долучено до матеріалів справи.

Позивач також просив звернути увагу, що розмір понесених витрат є співмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатами послуг, оскільки загальна сума донарахованих податковим органом грошових зобов`язань, які в подальшому скасовано рішенням суду, становить близько 20 мільйонів гривень.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України 05.07.2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закону №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону №5076 визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076).

Відповідно до статті 30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Колегія суддів зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду:

Договір про юридичні послуги №1368-18 від 26.02.2018 року (Загальні умови),

Договір про юридичні послуги №1368-18-1 від 26.02.2018 року (Спеціальні умови),

рахунок на передплату за надання юридичних послуг №29146 від 27.02.2018 року,

додаток до рахунку №29146 (опис наданих послуг та додаткових витрат),

платіжне доручення №460 від 02.03.2018 року,

Акт приймання виконаної роботи від 30.09.2019 року,

Довідка АО «ЮФ «Василь Кісіль і Партнери» №371 від 26.11.2019 року,

Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатів Стельмащука А.В. та Бережної Т.В.,

витяги з Єдиного реєстру адвокатів України стосовно адвокатів Стельмащука А.В. та Бережної Т.В .

Так, професійну правничу допомогу ТОВ «Ековей Вейст Менеджмент» надає Адвокатське об`єднання «Юридична фірма «Василь Кісіль і Партнери» на підставі договору від 26.02.2018 року №136-18 про юридичні послуги.

Дослідивши додаток до рахунку № НОМЕР_1 (опис наданих послуг та додаткових витрат), судом встановлено, що ряд послуг як-то: підготовка поштових відправлень для надіслання документів ГУ ДФС у Львівській області, електронні повідомлення клієнту щодо результатів судового засідання/статусу справи, підготовка клопотань про ознайомлення із матеріалами справи, телефонні дзвінки клієнту, дублюють одна одну та не потребують спеціальних професійних навичок.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені у описі робіт «візити до суду» не може вважатися витратами на професійну правничу допомогу, оскільки належить до іншого виду судових витрат, а саме, до витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду, вирішення яких регулюється статтею 135 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки мають іншу юридичну природу, відмінну від правничої допомоги, та які, крім іншого, не заявлялися до розподілу позивачем в порядку частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, встановлено, що відповідно до опису робіт, до погодинного розрахунку надання послуг разом з візитом до суду зазначалося про участь у судових засіданнях, на які представники позивача, начебто витрачали близько двох годин кожного разу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до протоколів судових засідань у справі №826/3687/18 жодне з судових засідань не тривало більше півгодини, що свідчить про завищене встановлення витраченого часу адвокатів в цій частині.

Позивачем не доведено, яким чином зазначені послуги як зустріч з ОСОБА_3 , декілька зустрічей з ОСОБА_4 мали вплив на хід розгляду справи в частині надання професійної правничої допомоги позивачеві.

З опису наданих послуг також встановлено, що на підготовку проекту позовної заяви витрачено в сумі 37 годин. Водночас, суд бере до уваги, що відповідно до матеріалів справи та встановлених обставин у рішенні суду, позивачем оскаржувалися податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України, а доводи та аргументи позивача, викладені у скаргах до ДФС України та у позові співпадають, що свідчить про сформованість правової позиції позивача ще до подання позовної заяви до суду.

Встановлене дає підстави сприймати критично зазначені у описі витрачені адвокатами кількість годин на підготовку позовної заяви.

Зокрема, до обсягу витрат адвокатами включено послуги з численного аналізу судової практики у справі. Водночас, крім позовної заяви та відповіді на відзив інших документів позивачем суду не надавалося, а правова позиція залишалася незмінною. Водночас, судом взято до уваги, що додатки (докази) до позовної заяви відповідно до опису наданих послуг та додаткових витрат підготовлено безпосередньо позивачем.

Крім іншого, у описі наданих послуг адвокатами вказано про неодноразовий візит до суду з метою ознайомлення із матеріалами справи, в той час, як відповідно до матеріалів справи, у встановленому Кодексом адміністративного судочинства України порядку, усі процесуальні документи, як суду, так і подані відповідачами, надсилалася поштовим зв`язком, про що є відповідні підтвердження у матеріалах справи.

В описі наданих послуг та додаткових витрат зазначено про підготовку ряду адвокатських запитів, водночас, позивачем не доведено необхідності подання таких запитів (неминучисть їх подання), такі запити у матеріалах справи відсутні.

Також, дослідивши матеріали, долучені на підтвердження витрат на правничу допомогу, судом встановлено, що Акт приймання виконаної роботи складено 30.09.2019 року, в той час, як рішення в адміністративній справі №826/3687/18 судом першої інстанції прийнято 21.11.2019 року, з огляду на що, суд критично сприймає твердження АО «ЮФ «Василь Кісіль і Партнери» про те, що цим Актом дійсно підтверджується надана правова допомога позивачу у справі №826/3687/18.

Крім того, відповідно до змісту Акту приймання виконаної роботи від 30.09.2019 року АО «ЮФ «Василь Кісіль і Партнери» була виконана наступна робота: 1) комплекс юридичних послуг та консультацій, юридична підтримка у податковому спорі; 2) юридичні консультації з питань чинного законодавства України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені послуги взагалі не дають можливості суду ототожнювати вказані види робіт із наданням правничої допомоги позивачу в межах розгляду адміністративної справи №826/3687/18.

Зокрема, в Акті приймання виконаної роботи від 30.09.2019 року судом встановлено як відсутність зазначення у ньому конкретних послуг так і вартості кожної з послуг, наданої адвокатами позивачу, в той час як вказано лише повну вартість, що унеможливлює встановлення розрахунку вказаних у Акті робіт.

Також, складення Акту приймання роботи з юридичного обслуговування не передбачено ні Договором про юридичні послуги №1368-18, ні Договором про юридичні послуги №1368-18-1.

Дослідивши договір про юридичні послуги №1368-18 судом встановлено, що відповідно до пункту 1.8 статті 1 Загальних умов цього договору «Проект», «Справа» - предмет послуг, що мають бути надані, або судова Справа, яку має вести ВКП (в договорі скорочена назва АО «ЮФ «Василь Кісіль і Партнери») відповідно до домовленості Сторін. Сторони можуть визначити Проект чи Справу у Спеціальних Умовах (якщо погоджені між сторонами).

Відповідно до контексту, термін «Проект» також означає «Справа» і навпаки.

Відповідно до пунктів 2.1. та 2.2. статті 2 Загальних умов цього договору, згідно з цим договором ВКП надасть Клієнту Послуги щодо Проекту згідно з інструкціями Клієнта, які надаються час від часу та прийняті до виконання ВКП, а Клієнт оплатить Гонорари та відшкодує ВКП Витрати.

Сторони можуть погодити або не погодити Спеціальні Умови для конкретного Проекту. Якщо Сторони погодили Спеціальні Умови, такі Спеціальні Умови будуть застосовуватися до відносин між Сторонами щодо Проекту, визначеного в Спеціальних Умовах, які, для цілей такого Проекту, будуть мати перевагу у випадку виникнення конфлікту з Загальними Умовами. Відносини з приводу надання Послуг, щодо яких Сторони не погодили Спеціальні Умови, будуть регулюватися тільки Загальними Умовами.

Згідно з підпунктом 4.1 пункту 4 Спеціальних Умов Договору про юридичні послуги №136-18-1 Проект: ВКП надаватиме Клієнту послуги з питань правової допомоги в податковому спорі.

Водночас, ні з Загальних Умов, ні зі Спеціальних Умов неможливо встановити, який саме податковий спір є Проектом, за яким ВКП надає або буде надавати ТОВ «Аве Львів» послуги з питань правової допомоги, враховуючи те, що позивачу вже були відомі номери податкових повідомлень-рішень, які останній мав намір оскаржити до суду.

Зазначене позбавляє можливості співвідношення Проекту договорів про юридичні послуги №1368-18, №1368-18-1 та предмету спору в адміністративній справі №826/3687/18.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що у матеріалах справи опис наданих послуг та додаткових витрат, вирахуваних з вартості однієї години.

Разом з тим, Договір про юридичні послуги №1368-18-1 від 26.02.2018 року встановлює у пункту 5 Спеціальних умов оплати послуг, що гонорар буде визначатися на основі погодинних ставок адвокатів/юристів Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «Василь Кісіль і Партнери», залучених до роботи Проекту, та є вартістю послуг з представництва інтересів клієнта у місцевому адміністративному суді, апеляційному адміністративному суді та касаційному адміністративному суді.

Проте, у вказаному договорі відсутня інформація щодо вартості кожної з наданих послуг, що унеможливлює перевірку судом правильності розрахунку.

Крім того, дослідивши надані позивачем документи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено відсутність у рахунку на передплату за надання юридичних послуг №29146 від 27.02.2018 року, додатку до рахунку №29146 (опис наданих послуг та додаткових витрат), платіжному дорученні №460 від 02.03.2018 року, Акті приймання виконаної роботи від 30.09.2019 року, посилання на номери податкових повідомлень-рішень, які є предметом спору у справі №826/3687/18, або на номер адміністративної справи, в межах якої надавалася правнича допомога.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 197 720,00 грн. є не підтвердженими та неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат в повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековей Вейст Менеджмент» - Бережної Тетяни Василівни - залишити без задоволення, а додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 20 жовтня 2020 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

М.І. Кобаль