Справа № 420/8179/20
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8179/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65107) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо ненадання відповіді ОСОБА_1 на заяву про перерахунок та поновлення виплати пенсій за віком;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 ;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , з дати припинення - 01.01.2015р., як не працюючому пенсіонеру, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до грудня 2015р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала в АДРЕСА_2 , отримувала пенсію за віком, надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв`язку із чим з 01.01.2015р. виплату пенсії припинено. 13.01.2020р. представник ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю - ОСОБА_2 звернулася до Малиновського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявами про перерахунок та поновлення виплати пенсій за віком з дати припинення, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017р. відповідно до пенсійної реформи України. 25.05.2020р. представник ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та просив письмово за адресою представника повідомити підстави ненадання рішення за результатом розгляду заяви від 13.01.2020р. про поновлення пенсій за віком. Прийняти та надіслати на адресу представника рішення за результатом розгляду заяви від 13.01.2020р. про поновлення пенсій за віком ОСОБА_1 . Проте, станом на 25.08.2020 року ніякої відповіді не отримано. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 31.08.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

12.10.2020р. до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому управління зазначило, що не погоджується із позовними вимогами позивача. Так, відповідач вказав, що позивач, виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю та просить врахувати, що між Україною та Державою Ізраїль відсутній ратифікований Верховною Радою України міжнародний договір, яким би були врегульовані відносини із виплати пенсій, призначених в Україні пенсіонерам, які виїхали на постійне місце проживання у Державі Ізраїль. У зв`язку з викладеним та посилаючись на те, що прийняття рішень про поновлення виплати пенсії, про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії відноситься виключно до компетенції Пенсійного фонду, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 відповідно до якого позивач отримує пенсію за віком.

надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв`язку із чим З 01.01.2015р. виплату пенсії припинено.

13.01.2020р. представник ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю - ОСОБА_3 звернулася до Малиновського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявами про перерахунок та поновлення виплати пенсій за віком (Додаток 2 до Порядку № 22-1) з дати припинення, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017р. відповідно до пенсійної реформи України.

25.05.2020р. представник ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та просив письмово за адресою представника повідомити підстави ненадання рішення за результатом розгляду заяви від 13.01.2020р. про поновлення пенсій за віком. Прийняти та надіслати на адресу представника рішення за результатом розгляду заяви від 13.01.2020р. про поновлення пенсій за віком ОСОБА_1 .

Як зазначає відповідач, на заяву ОСОБА_3 Головним управління від 04.09.2020р. № 7926-7802/КО-02/8-50/20 надано відповідь в порядку розгляду звернень громадян на підставі Закону України «Про звернення громадян», в якій роз`яснено про відсутність законодавчих підстав для поновлення виплати пенсії позивачу.

Представник позивача зазначає, що станом на 25.08.2020 року ніякої відповіді не отримано.

Не погодившись з зазначеним діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суть спору між сторонами в даній справі зведена виключно до нерозгляду відповідачем заяви представника позивача щодо поновлення виплати пенсії та щодо наявності чи відсутності підстав для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2015 року.

Як зазначено представниками позивача та відповідача, у позовній заяві та у відзиві на позов, припинення виплати пенсії позивачу було зумовлено виключно положенням пункту 2 частини першої статті 49 Закону N 1058-IV у зв`язку із виїздом позивача на постійне проживання за межі України.

Такі доводи відповідача не в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства з огляду на таке.

Безспірно, приписами частини першої статті 49 Закону N 1058-IV передбачалося, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, Відповідач не врахував, що вказані положення пункту 2 частини першої статті 49 Закону N 1058-IV втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року N 25-рп/2009).

Одночасно згідно вказаного Рішення Конституційного Суду України втратили чинність положення другого речення статті 51 Закону N 1058-IV, які передбачали, що під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вказане порушене право позивача підлягає судовому захисту виключно шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення позивача від 13.01.2020року у повній відповідності до вимог чинного законодавства України.

Одночасно суд вважає безпідставними та передчасними позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання відповідача провести поновлення виплати пенсії позивачу за вислугу років з 01.01.2015року з огляду на таке.

Безспірно, суд враховує, що Конституційний Суд України у Рішенні від 07 жовтня 2009 року N 25-рп/2009 зазначив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) дійшов висновку про те, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю в поводженні, яка порушувала статтю 14 Конвенції, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. При цьому Суд зауважив, що у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника, що призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Судом не встановлено, а в позові не наведено жодних обґрунтувань того, що саме відповідачем приймалося рішення про припинення пенсійних виплат позивачу і що саме відповідач їх зобов`язаний поновити. Це, в свою чергу, виключає бездіяльність відповідача.

Суд враховує, що за змістом частини другої статті 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання. Вказана правова норма неконституційною не визнавалася.

В розумінні вимог п.4 Постанови КМ України Про порядок переведення пенсій громадянам, які виїхали на постійне проживання до інших країн від 6 квітня 1993 р. №258 переведення пенсії громадянам, які виїхали за кордон до 1 січня 1992 р., віднесено до повноважень Пенсійного фонду України, а не його територіальних органів.

Таким чином, позовні вимоги в частині щодо визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання відповідача провести поновлення виплати пенсії позивачу за вислугу років саме з 01.01.2015 року є передчасними та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених позивачем вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65107) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65107) повторно розглянути заяву представника ОСОБА_1 від 13.01.2020 року з урахуванням обставин, встановлених судом під час розгляду справи, з прийняттям відповідного рішення.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко

.