Справа № 640/11571/19
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року м. Київ № 640/11571/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛОЕНЕРГОКОМПЛЕКТ"
до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» (далі - позивач та/або ТОВ «Теплоенергокомплект») з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - відповідач та/або ГУ ДПС у м. Києві/контролюючий орган) та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.08.2018 року №, прийняте Головним управлінням ДФС у місті Києві;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.08.2018 року №, прийняте Головним управлінням ДФС у місті Києві;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.08.2018 року №, прийняте Головним управлінням ДФС у місті Києві.

Разом з тим, за текстом позовної заяви та доказів, доданих до позову товариством вбачається, що позивачем допущено описку в прохальній частині позовної заяви щодо дати на номерів оскаржених податкових повідомлень-рішень, адже предметом спору є податкове повідомлення-рішення від 06.05.2019 року №, яким ТОВ «Теплоенергокомплект» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість за податковими зобов`язаннями у розмірі 51 216 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 25 608, 00 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 06.05.2019 року №, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення за вересень 2017 року у сумі 234 341 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 06.05.2019 року №, яким ТОВ «Теплоенергокомплект» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток за податковими зобов`язаннями у розмірі 308 402 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 154 201 грн.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає про відсутність підстав для проведення документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, що є підставою для визнання протиправним наказу начальника ГУ ДФС у м. Києві №3589 від 22.03.2019 року та, відповідно, результатів проведення такої перевірки. Окрім цього, позивач вказує, що висновки викладені контролюючим органом в акті перевірки базуються на підставі пояснень, листів та інформації з системи ІС «Єдиний реєстр податковий накладних», а не на первинних документах, а тому висновки, які лягли в мотиваційну частину акту перевірки сформовані на інформації, яка була отримана в порядку не передбаченому Податковим кодексом України.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній стверджує про правомірність прийнятих ним рішень та просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, у зв`язку із ненаданням в повному обсязі документальних підтверджень на письмовий запит ГУ ДФС у м. Києві від 07.02.2019 року №21863/10/26-15-14-07-01-15, видано наказ №3589 від 22.03.2018 року «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Теплоенергокомплект» з метою перевірки дотримання вимог податкового законодавства України при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ «ПЛВ» за вересень 2017 року показників декларації з податку на додану вартість та за 2017 рік - показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємства.

За наслідком здійснення документальної позапланової перевірки ТОВ «Теплоенергокомплект» складено акт перевірки від 05.04.2019 року №74/26-15-14-07-01-10/23390015 (далі - акт перевірки), яким встановлено порушення позивачем норм податкового законодавства, а саме:

- підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2017 рік на загальну суму 308 402, 00 грн.;

- пункту 44.1 статті 44, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення податку на додану вартість за вересень 2017 року на суму 234 341 грн., та занижено податок на додану вартість на загальну суму 51 216, 00 грн., в тому числі за вересень 2017 року на суму 51 216, 00 грн.

Тут і надалі висновки акту перевірки.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 06.05.2019 року №, яким ТОВ «Теплоенергокомплект» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість за податковими зобов`язаннями у розмірі 51 216 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 25 608 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №1);

- податкове повідомлення-рішення від 06.05.2019 року №, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення за вересень 2017 року у сумі 234 341 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №2);

- податкове повідомлення-рішення від 06.05.2019 року №, яким ТОВ «Теплоенергокомплект» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток за податковими зобов`язаннями у розмірі 308 402 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 154 201, 00 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №3).

Тут і надалі разом спірні та/або оскаржувані рішення.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 20.06.2019 року №28293/6/99-99-11-04-01-25 скаргу позивача на спірні рішення залишено без задоволення, а спірні рішення без змін.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

У відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно із пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Положеннями підпункту 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Згідно із пунктом 73.3 статті 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

У разі проведення зустрічної звірки платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. Документальне підтвердження цієї інформації на вимогу контролюючого органу може бути надано в електронному або паперовому вигляді на вибір платника податків.

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Так, у позовній заяві позивач посилається на те, що ним у строки встановлені ПК України надано відповідь на запит контролюючого органу від 07.02.2019 року №21863/10/26-15-14-07-01-15 листом від 12.03.2019 року вих. №64-03.

Разом з цим, судом встановлено, що наказ Головного управління ДФС у місті Києві від 22.03.2019 року №3589 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Теплоенергокомплект»» прийнято на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, у зв`язку з ненаданням в повному обсязі документальних підтверджень на письмовий запит ГУ ДФС у м. Києві від 07.02.2019 року №21863/10/26-15-14-07-01-15.

Варто відмітити, що позивач стверджуючи про надання в повному обсязі документів на запит контролюючого органу не надав суду жодних належних та достатніх доказів на підтвердження зазначеного. Окрім цього, матеріли адміністративної справи не містять в собі доказів оскарження та/або скасування в судовому порядку наказу Головного управління ДФС у місті Києві від 22.03.2019 року №3589 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Теплоенергокомплект»».

Таким чином, дані доводи позивача не можуть бути покладені в основу рішення про задоволення адміністративного позову.

Перевіряючи правомірність спірного рішення суд звертає увагу на наступне.

Згідно із підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПК України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 185.1статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податків з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

У силу положень підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України, підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту є податкова накладна, що видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України передбачено, що у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Положеннями пункту 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 200.4 статті 204 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, наявність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), призначених для використання у власній господарській діяльності платника податків, підтверджених сукупністю документів первинного бухгалтерського обліку, є визначальною умовою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту та витрат.

Такі висновки кореспондують приписам пункту 44.1 статті 44 ПК України, у силу якого для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Таким чином, обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість задекларованих у податковій звітності показників податкового кредиту та витрат первинними документами покладається на платника податків.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У свою чергу, під господарською операцією згідно статті 1 вказаного закону розуміється дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд зазначає, що вимоги, які пред`являються до оформлення первинних документів, мають імперативний характер. Законом встановлені ті реквізити, які мають бути обов`язково вказані при складенні первинного облікового документа та які дозволяють ідентифікувати господарську операцію.

Отже, первинні документи повинні не лише містити повну інформацію про виконану господарську операцію, але й виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

Для аналізу сформованих платником даних податкового обліку реальність операції визначається не лише фактичною наявністю та рухом товарів (робіт, послуг), але й реальністю виконання поставки саме задекларованим контрагентом, тобто наявністю прямого зв`язку з конкретним постачальником.

Сама по собі наявність первинних документів (актів надання послуг та податкових накладних) не може бути єдиною і достатньою підставою для підтвердження правомірності формування податкового кредиту, у разі недоведення реальності здійснених господарських операцій, а також не доведення факту дійсного руху активів та товару між учасниками відповідних операцій.

З цього приводу також звертається увага, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету на суму податкового кредиту.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв`язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Досліджуючи надані позивачем первинні документи суд звертає увагу на наступне.

Судом встановлено, що між ТОВ «ПЛВ» та ТОВ «Теплоенергокомплект» укладено договір купівлі-продажу товару від 01.09.2017 року №01/09-17, у відповідності до якого продавець зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору та згідно специфікації, що є невід`ємним додатком до цього договору (далі - договір від 01.09.2017 року).

У відповідності до пункту 2.1 вказаного договору загальна кількість товару за ним та його вартість на момент підписання вказана у додатку №1 до даного договору, що є невід`ємною частиною, а остаточна загальна вартість товару за цим договором складається із загальної вартості всіх специфікацій до нього, що становлять його невід`ємну частину.

Товар за даним договором передається партіями (п. 2.2 договору від 01.09.2017 року0.

Ціна, кількість та загальна вартість товару у партії, порядок розрахунків за товар та строк передачі кожної партії товару за даним договором узгоджується сторонами у специфікаціях (за формою встановленою у додатку №2 до даного договору), складених на підставі заявок направлених покупцем продавцю та виходячи з фактичної можливості передачі продавцем покупцю певної кількості товару у партії, у строк, відповідно до заявок направлених останнім. (п. 2.4 договору від 01.09.2017 року).

Специфікація (за формою встановленою у додатку №2 до даного договору) підписана та скріплена печатками сторін є невід`ємною частиною даного договору (п. 2.7 договору від 01.09.2017 року).

Згідно із пунктом 2.8 договору від 01.09.2017 року продавець на протязі 2 робочих днів, з моменту отримання підписаної специфікації факсимільним зв`язком або електронною поштою, направляє факсимільним зв`язком або електронною поштою рахунок-фактуру на конкретну партію товару. Оригінал рахунку-фактури направляється одночасно із супровідними документами на партію товару, зазначених у пункті 3.6 специфікації.

Відповідно до пункту 2.10 договору від 01.09.2017 року передача товару покупцю здійснюється продавцем після надходження коштів за товар на поточних рахунок продавця.

Згідно із пунктом 5.1 договору від 01.09.2017 року передача партії товару здійснюється в порядку та на умовах визначених сторонами у специфікаціях (додаток №2, який є невід`ємною частиною даного договору), які складаються сторонами на кожну партію товару, що передається на умовах даного договору.

Передача товару здійснюється між сторонами за накладною на відпуск товару (п. 5.2 договору від 01.09.2017 року).

Договір від 01.09.2017 року підписаний від ТОВ «Теплоенергокомплект» - Сердюком О.В., від ТОВ «ПЛВ» - Погребним Є.Л .

Також сторонами складено та підписано додаток №1 від 01.09.2017 року до договору купівлі-продажу товару №01/09-17 від 01.09.2017 року, у відповідності до якого загальна кількість та вартість товару на момент підписання договору становить 1 713 342, 72 грн., у тому числі ПДВ 285 557, 12 грн.

Окрім цього, сторонами складено та підписано додаток №2 від 01.09.2017 року до договору купівлі-продажу товару №01/09-17 від 01.09.2017 року - специфікація №1.

Позивачем надано до суду також видаткову накладну №пл-0000003 від 08.09.2017 року на товар «труба г/к 530*10» 8,770 т. на суму 305196,00 грн., в тому числі ПДВ - 50 866, 00 грн.; видаткову накладну №пл-0000004 від 12.09.2017 року на товар «труба г/к 325*7», «труба г/к 108*4», «труба г/к 57*4», «труба г/к 219*5», «труба г/к 57*4,5, безшовна» на загальну суму 233022, 72 грн., в тому числі ПДВ 38 837, 12 грн.; видаткову накладну №пл-0000005 від 20.09.2017 року на товар «кран кульковий стал. під приварку для підземної», «кран кульковий стал. під приварку для підземної», «кран кульковий стал. фланцев. д 300 мм.» на загальну суму 869928, 00 грн., в тому числі ПДВ - 144988, 00 грн.; видаткову накладну №пл-0000006 від 20.09.2017 року на товар «труба г/к 530*10» на загальну суму 305196,00 грн., в тому числі ПДВ - 50866, 00 грн.

Також, в матеріалах справи наявні акти звірки, аналізи рахунків по субконт: 281., копії платіжних доручень №989 від 31.10.2017 року, №1002 від 08.11.2017 року, товарно-транспортні накладні.

Інших документів по взаємовідносинам з ТОВ «ПЛВ» позивачем до суду не надано.

Проаналізувавши надані документи суд звертає увагу на те, що ТОВ «Теплоенергокомплект» не надано до суду оригіналів (або належним чином засвідчених копій) рахунків-фактур, отримання яких разом із супровідними документами передбачено пунктом 2.8 договору від 01.09.2017 року.

Варто відмітити, що ТОВ «Теплоенергокомплект» надано до суду видаткові накладні, проте умовами договору від 01.09.2017 року також передбачено складання сторонами на кожну партію товару, що передається специфікації.

Матеріали адміністративної справи не містять в собі специфікацій на кожну поставку товару, як передбачено умовами пункту 5.1 договору від 01.09.2017 року.

Також суд звертає увагу на наявність розбіжностей в умовах договору від 01.09.2017 року та специфікацією №1, яка є невід`ємною частиною цього договору в частині порядку оплати партії товару. Так, умовами специфікації передбачена оплата товару покупцем з моменту відвантаження товару протягом 30 календарних днів (п. 2.1.), у той час коли пункт 2.10 договору від 01.09.2017 року передбачає передачу товару після надходження коштів за товар на поточний рахунок продавця.

Окрім цього, суд також звертає увагу на наявні розбіжності щодо місця отримання товару у специфікації №1 та товарно-транспортних накладних.

За умовами специфікації №1 поставка товару здійснюється на складі продавця силами покупця, а вартість доставки сплачує покупець, місце доставки товару - м.Кам`янське. В той же час, в товарно-транспортній накладній №080917 від 08.09.2017 року вказано пункт навантаження м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграда, б. 131, а пункт розвантаження - смт. Очеретено Яснівського району Донецької області. Пояснень щодо вказаних розбіжностей матеріали адміністративної справи не містять.

Разом з цим, з приводу наданих позивачем документів щодо подальшої реалізації товару отриманого від ТОВ «ПЛВ» суд зверне увагу на наступне.

Так, в матеріалах справи наявний договір підряду №109/17 від 08.08.2017 року укладений між Департаментом розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації і Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект», у відповідності до якого підрядник приймає на себе зобов`язання на свій ризик та відповідно до проектно-кошторисної документації замовника виконати роботи по об`єкту «Будівництво провідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка (далі - об`єкт), а замовник прийняти та оплати такі роботи на умовах, в порядку та строки, передбачені даним договором.

До вказаного договору сторонами складено та підписано специфікацію та графік поставки матеріалів замовника на об`єкт будівництва «Будівництво провідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка.

Суд проаналізувавши надані документи звертає увагу, що останні містять в собі товар, який згідно видаткових накладних поставлявся ТОВ «ПЛВ», однак дійти до однозначного висновку, що саме ці товари були використанні при виконанні вказаного вище договору не вбачається за можливе виходячи з наступного.

Поставка товару позивачу від ТОВ «ПЛВ» здійснювалась у вересні 2017 року, у той час коли договір підряду №109/17 укладений 08.08.2017 року, акти виконаних робіт датовані червнем 2018 року. Суд звертає увагу, що матеріли адміністративної справи не містять в собі доказів щодо обліку ТОВ «Теплоенергокомплект» такого товару на власному балансі. Відсутні в матеріалах справи документи та пояснення щодо місця зберігання такого товару, складські документи тощо. Окрім цього, матеріли справи не містять в собі відомостей щодо наявного на балансі товару «труба г/к 530*10», «труба г/к 325*7», «труба г/к 108*4», «труба г/к 57*4», «труба г/к 219*5», «труба г/к 57*4,5, «кран кульковий стал. під приварку для підземної», «кран кульковий стал. під приварку для підземної», «кран кульковий стал. фланцев. д 300 мм.», «труба г/к 530*10» до здійснення поставки ТОВ «ПЛВ» у відповідності до умов договору від 01.09.2017 року. За таких обставин стверджувати, що саме товар, який поставлявся ТОВ «ПЛВ» у відповідності до умов договору від 01.09.2017 року був реалізований ТОВ «Теплоенергокомплект» при виконанні договору підряду №109/17 від 08.08.2017 року не вбачається за можливе.

Між тим, при наданні оцінці спірної операції суд також враховує висновки акту перевірки, у відповідності до якого контролюючим органом встановлено, що за період діяльності ТОВ «ПЛВ» відбувалась реєстрація податкових накладних з номенклатурою: Швепс Лимон 0,5л 12шт, Чай Нести 0,5 ягода12шт, Сік КісЬ Кісіз 0,2*24 ябл-вин, Швепс лимон 1,5л бшт, Шпаклівка Сегезії СТ-29 25кг, Суміш для армування Момент 25кг, Антиіржа Тамак-1, Сітка фасадна Сегезії СТ325, Напій безалкогольний Нести-Персик 0,5 л (12), Монтажні роботи системи оповіщення про пожежу, Оренда автомобіля бортового вантажопідйомність 10 т., Контролер пожежогасіння. Кріплення GFM Mauser 98/M12 30 мм ВН 17 шт, КК26, поворотне, швидкоз`ємне, з 2-х ч, Кейс МТМ д / патрон. 223Rem на 100шт. к:блакитний, Окуляри REVISON Sawfly Max Dlx Large оправа - чорна / матовокрасная, три світлофільтру НС та інше (товар містить коди УКТ ЗЕД).

Разом із цим, встановлено, що за період діяльності ТОВ «ПЛВ» реалізовувало товари, роботи/послуги з іншою номенклатурою: послуга контролю (інспекції) у вересні 2017 р., Spirit 6 - промисловий очисник, Кабель NHXH FE 180/Е30 3x1.5, Логотип, не світловий, розміром 2900*250*60мм, Вода мін Моршинська 0,33 н/газ ПЕТ та інше - (товар містить коди УКТ ЗЕД).

Так, при проведенні аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних та отриманої податкової інформації по контрагенту ТОВ «ПЛВ» встановлено невідповідність номенклатури придбаного та реалізованого товару/послуг.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не надано належних первинних документів, які підтверджують реальність господарської операції між ним та ТОВ «ПЛВ» у відповідності до вимог договору від 01.09.2017 року.

При цьому, суд при вирішенні спору по суті критично ставиться до посилання контролюючого органу на наявність відкритого кримінального провадження, оскільки станом на час здійснення перевірки, так і станом на час розгляду даної адміністративної справи вирок в кримінальній справі №761/8990/18 відсутній.

Суд наголошує, що надані ТОВ «Теплоенергокомплект» первинні документи не підтверджують реальність виконання договору від 01.09.2017 року та подальшу реалізацію придбаного у ТОВ «ПЛВ» товару у власній господарській діяльності.

За таких обставин суд погоджується із висновками відповідача про заниження позивачем податку на прибуток за 2017 рік на загальну суму 308 402, 00 грн., завищення від`ємного значення податку на додану вартість за вересень 2017 року на суму 234 341 грн., та заниження податку на додану вартість на загальну суму 51 216, 00 грн., в тому числі за вересень 2017 року на суму 51 216, 00 грн.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оскільки адміністративний позов не підлягає до задоволення, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 2, 72, 73, 77, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» (03179, м. Київ, вул. Ушакова, б. 10, офіс 126, ) до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ) відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева