Справа № 360/4932/19
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2020 року справа №360/4932/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Колегія суддів Першого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Луганського окружного адміністративного суду (суддя Пляшкова К.О.) від 23 березня 2020 року (повний текст складено 02 квітня 2020 року у м.Сєвєродонецьк) по справі №360/4932/19 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій щодо звільнення та виключення із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення протиправними; скасування наказу командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 Військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2019 № 160-РС у частині звільнення з військової служби у запас за підпунктом ж пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) солдата ОСОБА_1 , кухара господарчого відділення взводу матеріального забезпечення механізованого батальйону; скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (по стройовій частині) від 21.10.2019 в частині: - виключення із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 21.10.2019 військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_1 , кухара господарчого відділення взводу матеріального забезпечення механізованого батальйону Військової частини, й направлення останньої для зарахування на військовий облік до Біловодського РВК Луганської області; - позбавлення щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в повному обсязі за жовтень 2019 року; - проведення відрахування вартості обмундирування в сумі 4114,80 грн, обчисленій пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння; поновлення на посаді кухара господарчого відділення взводу матеріального забезпечення механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 ; стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_1 , кухара господарчого відділення взводу матеріального забезпечення механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу; стягнення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260; стягнення моральної шкоди у розмірі 80000,00 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 18 жовтня 2019 року № 1895 «Про результати службового розслідування за фактом порушення військової дисципліни солдатом ОСОБА_1 »; визнано протиправним та скасовано наказ командира 28 окремої механізованої бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_1 від 18 жовтня 2019 року № 160-РС в частині звільнення з військової служби у запас за підпунктом «ж» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) солдата ОСОБА_1 , кухара господарчого відділення взводу матеріального забезпечення механізованого батальйону; визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (по стройовій частині) від 21 жовтня 2019 року № 220 в частині виключення із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 21 жовтня 2019 року військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_1 , кухара господарчого відділення взводу матеріального забезпечення механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , й направлення останньої для зарахування на військовий облік до Біловодського РВК Луганської області; позбавлення щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в повному обсязі за жовтень 2019 року; проведення відрахування вартості обмундирування в сумі 4114,80 грн, обчисленій пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння; поновлено ОСОБА_1 на посаді кухара господарчого відділення взводу матеріального забезпечення механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 22 жовтня 2019 року по 23 березня 2020 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що позивача звільнено з військової служби із дотриманням визначеної чинним законодавством процедури, за наслідками проведення службового розслідування, в ході якого встановлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який свідчить про його службову невідповідність. Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що матеріалами службового розслідування було встановлено: - вживання позивачем алкогольних напоїв; - невиконання наказу прямого начальника, що призвело до порушення позивачем військової дисципліни, у зв`язку з чим на неї було накладено дисциплінарне стягнення «Звільнення з військової служби за службовою невідповідністю». Судом першої інстанції взагалі не досліджувався факт невиконання позивачем наказу прямого начальника, що був однією із обґрунтованих підстав для накладення дисциплінарного стягнення, що призвело до порушення судом при прийнятті рішення п.3 ч.2 ст.2 КАС України. Крім того, відповідач вважає, що ухвалою від 23 березня 2020 року судом першої інстанції безпідставно було залишено без розгляду клопотання про долучення пояснень щодо питань, які виникають під час судового розгляду справи. Відповідач зазначив. що надання відзиву з пропущенням строків стало можливим в зв`язку із довгостроковим відрядженням командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 та офіцера юридичної групи військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , що підтверджується витягами з наказів. Ухвалою суду першої інстанції від 18.02.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. На думку відповідача, відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі призвела до порушення строків подання відзиву та в подальшому призвело до повернення відзиву та пояснення по справі заявнику без розгляду.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивачем з Міністерством оборони України 01 грудня 2017 року укладений строковий контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу (арк. спр. 10-11).

Наказом командира Військової частини від 05 березня 2018 року № 47 (по стройовій частині) позивача, кухара господарчого відділення взводу матеріального забезпечення 2 механізованого батальйону, з 05 березня 2018 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення (арк. спр. 12).

Згідно зі списком документів, в матеріалах службового розслідування за фактом порушення військової дисципліни солдатом ОСОБА_1 наявні такі документи: витяг з наказу про призначення службового розслідування, рапорт, актом проведення службового розслідування, пояснення підполковника ОСОБА_4 , пояснення старшого лейтенанта ОСОБА_5 , пояснення солдата ОСОБА_1 , службова характеристика на солдата ОСОБА_1 , службова картка солдата ОСОБА_1 , витяг з наказу про зарахування до списків частини, медична характеристика на солдата ОСОБА_1 , копія військового квитка, довідка № 1121, витяг з наказу про результати службового розслідування (арк. спр. 147-171).

Дослідженням матеріалів службового розслідування суд встановив, що службове розслідування за фактом порушення військової дисципліни солдатом ОСОБА_1 призначено наказом командира Військової частини від 16 жовтня 2019 року № 1874.

В ході службового розслідування з`ясовано, що 14 жовтня 2019 року о 16.00 солдат ОСОБА_1 була виявлена підполковником ОСОБА_4 у стані дуже схожим на алкогольне сп`яніння та доставлена до Курахівської міської лікарні, де був підтверджений факт знаходження військовослужбовця в стані алкогольного сп`яніння довідкою від 14.10.2019р. № 1121 та поясненнями військовослужбовців.

Своїми діями позивачка порушила такі нормативно-правові акти: статтю 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статті 6, 11, 16, 128, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, наказ Міністерства оборони України від 30.04.2017 № 233 «Про заходи щодо попередження пияцтва та впровадження здорового способу життя».

За наслідками службового розслідування, проведеного у період з 16.10.2019р. по 18.10.2019р., командиром Військової частини прийнято рішення за порушення військової дисципліни, що привело до порушення вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 6, 11, 16 та 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог наказу Міністра оборони України від 30.04.2017р. №233 «Про заходи щодо попередження пияцтва у Збройних Силах України», керуючись вимогами абзацу 1 статті 45 та підпункту «ж» статті 49 Дисциплінарного статуту, а також за схильність до вживання алкогольних напоїв на позивачку накладено дисциплінарне стягнення «звільнити з військової служби за службову невідповідність», про що видано наказ від 18 жовтня 2019 року № 1895 «Про результати службового розслідування за фактом порушення військової дисципліни солдатом ОСОБА_1 ». Також цим наказом позивачку позбавлено щомісячної премії за жовтень 2019 року; офіцеру, який проводить службове розслідування, скласти на солдата ОСОБА_1 адміністративний протокол за встановленими ознаками правопорушення, передбаченого статтею 172-20 КУпАП, з подальшим направленням до відповідного судового органу (арк. спр. 168-169).

На підставі наказу командира Військової частини від 18 жовтня 2019 року № 1895, позивачку за наказом від 18 жовтня 2019 року № 160-РС звільнено з військової служби у запас за підпунктом «ж» (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (арк. спр. 13).

Згідно з наказом від 21 жовтня 2019 року № 220 військовослужбовця ОСОБА_1 , звільнену наказом від 18 жовтня 2019 року № 160-РС з військової служби у запас, з 21 жовтня 2019 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Біловодського РВК Луганської області. Цим наказом, серед іншого, позбавлено позивачку щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в повному обсязі за жовтень 2019 року у розмірі 65 % від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01.10.2019р. по 21.10.2019р.; наказано провести відрахування вартості обмундирування в сумі 4114,80 грн., обчисленій пропорційно часу, що закінчився до кінця строку носіння (арк. спр. 14).

Наказами командира Військової частини від 05 березня 2020 року № 29-РС та від 05 березня 2020 року № 45 внесені зміни до наказів від 18 жовтня 2019 року № 160-РС та від 21 жовтня 2019 року №220 в частині підстави звільнення позивачки з військової служби, а саме: пункт «ж» (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» змінено на пункт «д» (через службову невідповідність) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (арк. спр. 213зв., 214).

Постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 29 листопада 2019 року у справі № 237/6011/19 позивачку визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3655 грн. в дохід держави (арк. спр. 132-133).

Згідно з постановою Донецького апеляційного суду від 09 січня 2020 року у справі №237/6011/19 постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 29 листопада 2019 року скасовано, прийнято нову постанову, якою провадження по справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивачки події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 КУпАП (арк. спр. 88-89, 134-135).

Крім того, представником позивачки до матеріалів справи надано докази на підтвердження, що позивачка була неодноразово нагороджена за особисту взірцевість у справі служіння Батьківщині, за участь в антитерористичній операції, за звитягу та вірність (арк. спр. 15, 16, 17).

Згідно з довідкою Військової частини від 18.02.2020р. № 587 про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виданою у серпні, вересні позивачка отримала грошове забезпечення в загальній сумі 20362,66 грн (арк. спр. 115).

За даними грошового атестату серії ЗУ № 268829, виданого Військовою частиною, позивачці виплачено такі види грошового забезпечення: оклад за військовим званням - 530,00 грн., до 21.10.2019 р. 359,03 грн.; посадовий оклад 2740,00 грн., до 21.10.2019р. 1788,39 грн; надбавка за вислугу років 25 %, до 21.10.2019р. 536,85 грн; щомісячні додаткові види грошового забезпечення: НОПС 65 %, до 21.10.2019р. 1744,78 грн; премія 0 %, до 21.10.2019 р. 0,00 грн (арк. спр. 116).

Випискою по картці позивача за період з 01.09.2019р. по 31.10.2019р., виданою АТКБ «Приватбанк» підтверджено, що у вересні 2019 року позивачкою отримано грошове забезпечення в сумі 16536,23 грн., у жовтні 2019 року 32893,19 грн .(арк. спр. 184).

Згідно з випискою по картці позивачки за період з 01.08.2019р. по 31.08.2019р., виданою АТКБ «Приватбанк» підтверджено, що у серпні 2019 року позивачкою отримано грошове забезпечення в сумі 26728,22 грн. (арк. спр. 185).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII) військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

За приписами частини четвертої цієї статті форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України та нормативно-правовими актами Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону № 2232-XII початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України (частина третя статті 24 Закону № 2232-XII).

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації): через службову невідповідність (підпункт «д»); у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем (підпункт «ж»).

Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України (частина сьома статті 26 Закону № 2232-XII).

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут), військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.

Згідно зі статтею 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно зі статтею 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затверджений наказом Міністерства оборони України 21 листопада 2017 року N 608, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 р. за N 1503/31371 ( далі Порядок №608), згідно пункту 3 розділу II якого службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно пункту 3 розділу III Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

У відповідності до пункту 9 розділу III Порядку №608 посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

За приписами пункту 11 розділу III Порядку №608 розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Відповідно до пунктів 1, 2,3 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини. У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом командира Військової частини від 16 жовтня 2019 року № 1874 призначено службове розслідування за фактом порушення військової дисципліни кухаром взводу матеріального забезпечення 2 механізованого батальйону солдатом ОСОБА_1 , яка знаходилась в стані алкогольного сп`яніння на території КСП 2 механізованого батальйону

Наведений наказ був прийнятий на підставі рапорту командира 2 механізованого батальйону підполковника ОСОБА_6 , який просив призначити службове розслідування за фактом порушення військової дисципліни військовослужбовцем 2 механізованого батальйону поваром взводу матеріального забезпечення солдатом ОСОБА_1 , яка виконувала обов`язкі військової служби перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, що підтверджується довідкою з Курахівської міської лікарні №1121 від 14.10.2019 року.

Актом проведення службового розслідування встановлено, що 14 жовтня 2019 року о 16.00 год. солдат ОСОБА_1 була виявлена підполковником ОСОБА_4 у стані дуже схожим на алкогольне сп`яніння та доставлена до Курахівської міської лікарні, де був підтверджений факт знаходження військовослужбовця в стані алкогольного сп`яніння довідкою від 14.10.2019р. № 1121 та поясненнями військовослужбовців.

Причинний зв`язок між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби прямий в наслідок вживання алкогольних напоїв.

Тобто, в ході службового розслідування не досліджувався та не був встановлений факт невиконання позивачем наказу прямого начальника.

Як вже вище вказано, в ході службового розслідування встановлено, що 14 жовтня 2019 року о 16.00 солдат ОСОБА_1 була виявлена підполковником ОСОБА_4 у стані дуже схожим на алкогольне сп`яніння та доставлена до Курахівської міської лікарні, де був підтверджений факт знаходження військовослужбовця в стані алкогольного сп`яніння довідкою від 14.10.2019 № 1121 та поясненнями військовослужбовців.

З матеріалів справи також вбачається, що на позивачку було складено протокол про адміністративне правопорушення за встановленими ознаками, передбаченими статтею 172-20 КУпАП, який направлено до суду для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

Частинами першою та третьою статті 172-20 КУпАП визначено, що розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння - тягнуть за собою накладення штрафу від сімдесяти до ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до п`яти діб.

Однак, згідно з постановою Донецького апеляційного суду від 09 січня 2020 року у справі №237/6011/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 КУпАП, закрито провадження по справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 КУпАП (арк. спр. 88-89, 134-135).

Наведеним рішенням встановлено, що довідка Курахівської міської лікарні від 14.10.2019р. №1121, якої підтверджений факт знаходження позивачки у стані алкогольного сп`яніння, є неналежним доказом у справі та не може прийматися як доказ перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки складена суб`єктом, який не має на це повноважень внаслідок відсутності ліцензії на проведення медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Пояснення сержанта ОСОБА_7 та підполковника ОСОБА_4 про перебування позивачки в стані алкогольного сп`яніння без належного підтвердження у вигляді допустимого медичного документу, складеного за результатами проведеного медичного огляду також не можуть вважатися доказом.

Згідно з частиною шостою статті 78 КАС України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Колегія суддів також звертає увагу, що актом проведення службового розслідування встановлено, що 14 жовтня 2019 року о 16.00 год. солдат ОСОБА_1 була виявлена підполковником ОСОБА_4 у стані дуже схожим на алкогольне сп`яніння, внаслідок чого була доставлена до Курахівської міської лікарні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відхилив як безпідставні встановлені службовим розслідуванням обставини щодо перебування позивачки на території військової частини, несення нею військової служби у стані алкогольного сп`яніння.

Як вже встановлено вище, в ході службового розслідування не досліджувався та не був встановлений факт невиконання позивачем наказу прямого начальника, а тому посилання відповідача на ті обставини, що дисциплінарне стягнення накладено на позивача не тільки за перебування на службі в нетверезому, а за порушення військової дисципліни, колегією суддів не прийнято до уваги.

У письмових поясненнях підполковником ОСОБА_4 дійсно було зазначено про те, що під час вилучення зброї у солдата ОСОБА_1 вона чинила супротив, зверталась нецензурною бранню. Однак, зазначені обставини не досліджувались під час проведення службового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що відповідачем не доведено правомірність прийнятих наказів, а тому вірно задоволено позов.

Згідно з частиною першою статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Як наслідок задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування наказів про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, його подальшу реалізацію, тобто звільнення позивача з військової служби без законних підстав, задоволенню підлягає й похідна позовна вимога про поновлення позивача на посаді, з якої відбулося її незаконне звільнення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо прийняття судом першої інстанції ухвали від 18 лютого 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ч. 5 статті 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 09 грудня 2019 року судом першої інстанції прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі, запропоновано відповідачу надати до суду протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше ніж у підготовче засідання відзив на позовну заяву (арк. спр. 1-3).

Ухвалою від 26 грудня 2019 року повторно запропоновано Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України подати до суду у строк до 13 січня 2020 року відзив на позовну заяву (арк. спр. 46-47).

Ухвалою від 15 січня 2020 року повторно запропоновано Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України подати до суду у строк до 27 січня 2020 року відзив на позовну заяву (арк. спр. 68-69).

Ухвалою від 30 січня 2020 року повторно запропоновано Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України подати до суду у строк до 14 лютого 2020 року відзив на позовну заяву (арк. спр. 94-95).

Ухвалою від 18 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02 березня 2020 року (арк. спр. 120-121).

Ухвалою від 16 березня 2020 року пояснення щодо питань, які виникають під час судового розгляду по справі, повернуто заявнику без розгляду (арк.спр.194-195).

Тобто, матеріалами справи підтверджено, що правом подати відзив на позовну заяву на не одноразову пропозицію суду у строк до закінчення підготовчого провадження у справі відповідач не скористався.

Колегія суддів також погоджується з судом першої інстанції про те, що знаходження командира ВЧ НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 та/або офіцера юридичної групи військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 у довготривалому відряджені зі складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань у складі оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не є підставою для зупинення провадження у даній адміністративній справі, а тому судом першої інстанції правомірно винесено ухвалу від 18.02.2020 року про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року по справі №360/4932/19 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року по справі №360/4932/19 - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 20 жовтня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 20 жовтня 2020 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко