Справа № 640/14593/19
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року м. Київ № 640/14593/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

до Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів

України"

про визнання протиправним та скасування рішення № 41 від 12.04.2019р.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач-1) та ОСОБА_2 (Позивач-2) звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" (далі - Відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просили визнати протиправним та скасувати рішення від 12 квітня 2019 року №41 "Про затвердження Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2019р. відкрито загальне провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в підготовче засідання.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначають, що вказане положення прямим чином суперечить чинному законодавству України, а саме ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», яка передбачає, що ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Отже, на переконання позивачів, відповідач має право виключно затвердити форму ордеру але законом на нього не покладено право затверджувати правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів.

Як вказують позивачі, на них оскаржуваним положенням покладаються додаткові обов`язки які не передбачені Законом, а саме генерувати ордери на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України «www.unba.org.ua.» це вимагає від позивачів змінити звичайний спосіб їх роботи, вимагає від позивачів та інших адвокатів створити та використовувати власний кабінет на сайті відповідача.

На переконання позивачів, відповідно до норми закону відповідач має затвердити лише форму ордеру, а позивачі мають право по цій формі самостійно надрукувати чи собі замовити ордери, а встановлення монопольного права на друк ордерів суперечить як нормі закону (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), так і суті професії адвоката, оскільки відповідно до ст. 1 Закону, адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, а встановлення не передбачених законом обмежень порушує як права позивачів, так і інших адвокатів.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив, зазначивши, що оскільки Рада адвокатів України, відповідно до покладених на неї Законом завдань, затверджує типову форму ордеру, тому обов`язково має бути затверджений загальний порядок щодо його створення та форму складання, включаючи перелік обов`язкових реквізитів.

Як вказує відповідач, відповідно до п. 4 та п. 5 рішення РАУ №41 від 12.04.2019, дозволено адвокатам України в строк до 01.01.2022 використовувати Типову форму ордера, виготовлену друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону. Типова форма ордеру, виготовлена друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону відповідно до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядку ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України №36 від 17.12.2012, із змінами та доповненнями, діє після 01.01.2022 до закінчення повноважень адвоката у конкретній справі (провадженні). Таким чином, адвокати мають можливість отримувати ордери у радах адвокатів регіонів або, як виняток, у передбачених Радою адвокатів України випадках, безпосередньо у Раді адвокатів України, та можуть користуватись і електронними, і паперовими зразками, обидва види документа є валідними. Он-лайн генерування ордерів на надання правничої (правової) допомоги створено для того, щоб полегшити отримання адвокатами ордерів, не бути залежним від графіку роботи ради адвокатів регіону та заощадження часу адвокатів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.02.2020р. закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

04.06.2020р. в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні, викладеним у позові.

Представник відповідача проти позову заперечив.

В судовому засіданні 04.06.2020р. сторонами було подано клопотання про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження. За результатами розгляду даного клопотання суд вирішив здійснювати подальший розгляд справи у письмовому провадженні.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши обставини справи та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Радою адвокатів України згідно частини другої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність в Україні" від 05 липня 2012 року №5076-VI та відповідно до пункту 1.21 Розділу І Положення про Раду адвокатів України, затвердженого з`їздом адвокатів України 17 грудня 2012 року, спірним рішенням від 12 квітня 2019 року №41 (Рішення №41) затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (Положення) (пункт 1 Рішення №41).

Як вбачається зі змісту Рішення №41 та приписів затвердженого ним Положення, Радою адвокатів України вирішено запровадити процедуру електронного генерування ордерів на надання правничої (правової) допомоги адвокатом через особистий кабінет адвоката на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України.

Вирішено припинити замовлення для виготовлення ордерів на надання правничої (правової) допомоги друкарським способом відповідно до Положення про ордер на надання правничої допомоги та порядку ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року №36 (пункт 3 Рішення №41).

Визнано таким, що втратило чинність Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року №36, із змінами та доповненнями, крім Додатку №1 та пункту 18, які діють до 01 січня 2022 року (пункт 6 Рішення №41).

Згідно пунктів 6-8 затвердженого Рішенням №41 Положення, передбачено генерування бланків ордерів типової форми у відповідному розділі "Особистого кабінету адвоката" на офіційному веб-сайті НААУ «www.unba.org.ua» слідуючи командам системи, облік яких здійснюється автоматично системою управління електронної бази даних Єдиного реєстру адвокатів України.

Адвокати, адвокатські об`єднання або адвокатські бюро ініціюють генерування ордерів відповідно від адвокатів, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально, керівників (уповноважених осіб) адвокатського об`єднання, адвокатського бюро через офіційний веб-сайт НААУ, в раді адвокатів регіону, або як виняток у передбачених Радою адвокатів України випадках безпосередньо у НААУ.

Ордер встановленої Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта (пункт 11 Положення).

Реквізити ордера визначені пунктом 12 Положення, зокрема підпунктом 12.4 передбачено, що реквізити вказані у підпунктах 12.1, 12.5-12.8 (- cерія, порядковий номер ордера; - прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав, номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; - ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця), адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро/адвокатського об`єднання та його місцезнаходження); - адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, яке видає ордер; - обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої (правової) допомоги.

Як вказано у підпункті 12.4 Положення реквізити 12.1, 12.5-12.8 генеруються автоматично, всі інші реквізити ордера заповнюються адвокатом самостійно з метою збереження адвокатської таємниці.

Пунктами 13 та 14 Положення встановлено обмеження, за якими адвокати, право на заняття адвокатською діяльністю яких зупинено не можуть генерувати ордер на надання правничої (правової) допомоги в період вказаного зупинення, а також у випадку коли право на заняття адвокатською діяльністю припинено шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю - такі адвокати не можуть генерувати ордер на надання правничої (правової) допомоги.

Отже, як зазначено відповідачем у поданому відзиві та фактично убачається з викладеного, впровадження он-лайн генерування ордерів на надання правничої (правової) допомоги здійснюється з метою полегшення отримання адвокатами ордерів шляхом використання останніми власних ЕОМ, мережі Інтернет та відповідних периферійних пристроїв, на противагу раніше встановленого порядку згідно Положення про ордер на надання правової допомоги та порядку ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року №36, у відповідності з яким адвокати, адвокатські об`єднання або адвокатські бюро отримували ордерні книжки (зброшуровану підшивку пронумерованих бланків ордерів у кількості 50 примірників, із серією, що присвоюється Радою адвокатів України кожному регіону) за заявами відповідно адвокатів, керівників (уповноважених осіб) адвокатського об`єднання або адвокатського бюро в раді адвокатів регіону, або як виняток у передбачених Радою адвокатів України випадках безпосередньо у Раді адвокатів України.

Попри це, на думку позивачів, спірне рішення відповідача є протиправним.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно положень статті 131-2 Конституції України засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI (Закон №5076-VI).

Відповідно до ст. 26 Закону №5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Розділом VII Закону №5076-VI передбачено адвокатське самоврядування, яке згідно частини першої статті 43 ґрунтується на принципах виборності, гласності, обов`язковості для виконання адвокатами рішень органів адвокатського самоврядування, підзвітності, заборони втручання органів адвокатського самоврядування у професійну діяльність адвоката.

Організаційними формами адвокатського самоврядування є конференція адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рада адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Рада адвокатів України, з`їзд адвокатів України (частина перша статті 46 Закону №5076-VI).

Адвокатське самоврядування здійснюється через діяльність конференцій адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рад адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, ревізійних комісій адвокатів регіонів (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої ревізійної комісії адвокатури, Ради адвокатів України, з`їзду адвокатів України (частина друга статті 46 Закону №5076-VI).

Вищим органом адвокатського самоврядування України є з`їзд адвокатів України (частина перша статті 54 Закону №5076-VI).

Відповідно до частини першої статті 55 Закону №5076-VI у період між з`їздами адвокатів України функції адвокатського самоврядування виконує Рада адвокатів України.

Рішення з`їзду адвокатів України та Ради адвокатів України є обов`язковими до виконання всіма адвокатами (частина перша статті 57 Закону №5076-VI).

Повноваження і порядок роботи Ради адвокатів України визначаються цим Законом та положенням про Раду адвокатів України, що затверджується з`їздом адвокатів України.

Згідно підпунктів 1.4, 1.16, 1.21 пункту 1 Розділу ІІ Положення про Раду адвокатів України, затвердженого установчим з`їздом адвокатів України 17 листопада 2012 року, Рада адвокатів України відповідно до покладених на неї завдань: - здійснює організаційне, методичне, інформаційне забезпечення ведення Єдиного реєстру адвокатів України, здійснює контроль та координує діяльністю рад адвокатів регіонів щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України та надання витягів з нього, затверджує форму витягу з Єдиного реєстру адвокатів України та Порядок ведення Єдиного реєстру адвокатів України; - забезпечує ведення та функціонування офіційного веб-сайту Національної асоціації адвокатів України; - затверджує типову форму ордеру адвоката, положення про ордер адвоката та порядок ведення реєстру ордерів.

Рішення Ради адвокатів України, прийняті в межах її повноважень, обов`язкові до виконання адвокатами, адвокатськими об`єднаннями, бюро, регіональними органами адвокатського самоврядування, а також у межах реалізації публічних функцій органами державної влади та органами місцевого самоврядування, їх територіальними органами, підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності і громадянами (пункт 8 Розділу IV Положення про Раду адвокатів України).

Так, за наведеного вище, в Україні діє адвокатське самоврядування, вищим органом якого є з`їзд адвокатів України, де в період між з`їздами адвокатів України функції адвокатського самоврядування виконує Рада адвокатів України.

Прийняті Радою адвокатів України рішення відповідно до частини першої статті 57 Закону №5076-VI та пункту 8 Розділу IV Положення про Раду адвокатів України є обов`язковими до виконання у тому числі адвокатами, адвокатськими об`єднаннями та бюро.

Зокрема, саме до обов`язків та компетенції Ради адвокатів України віднесено затвердження положення про ордер адвоката та порядку ведення реєстру ордерів.

На виконання покладених завдань Радою адвокатів України рішенням від 12 квітня 2019 року №41 затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, а отже рішенням, прийнятим у відповідності та в межах наданих повноважень.

Як вже зазначалося вище даним Положенням запроваджується можливість он-лайн генерування електронного ордеру на надання правничої (правової) допомоги шляхом доступу адвоката до "Особистого кабінету адвоката" на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України (НААУ) із використанням ЕОМ, мережі Інтернет та подальшою роздруківкою згенерованого ордеру.

Метою даного заходу, згідно пояснень відповідача, є полегшення отримання адвокатами ордерів за відсутності залежності від графіку роботи ради адвокатів регіону та заощадження часу адвокатів, адже за раніше встановленим порядком передбачалась лише можливість отримання ордерних книжок (зброшурованої підшивки пронумерованих бланків ордерів у кількості 50 примірників) за відповідними заявами адвокатів, керівників (уповноважених осіб) адвокатського об`єднання або адвокатського бюро в раді адвокатів регіону, або як виняток у передбачених Радою адвокатів України випадках безпосередньо у Раді адвокатів України.

На твердження позивачів, що прийнятим рішенням відповідача ставиться в залежність можливість адвоката сформувати ордер від роботи веб-сайту НААУ, системи управління електронної бази даних Єдиного реєстру адвокатів України (ЄРАУ), функціонування самого ЄРАУ, залежності процедури формування ордеру від внесення змін до ЄРАУ та переведення відомостей в ЄРАУ у стан неактивних, наявності доступу до мережі Інтернет, доступу до пристроїв машинного друкування бланків, а також можливого блокування роботи ЄРАУ чи доступу сторонніх осіб до відповідних баз даних останнього через несанкціоноване втручання у його роботу, суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до офіційного тлумачення вказаної норми (пункт 1 рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року №9-зп), частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Згідно частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Також, за офіційного тлумачення Конституційного Суду України, частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді (частина перша пункту 1 рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп/1997).

Відповідно, право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб не є абсолютним. Людина має таке право за умови, якщо вважає, що рішення, дія чи бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб порушують або ущемляють її права, свободи та інтереси чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частина перша статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України).

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, що сформований у постанові від 15 листопада 2016 року по справі №800/301/16).

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи обраний позивачами спосіб захисту та викладені у позовній заяві доводи, суд зауважує, що позивачі пов`язують можливість настання у майбутньому певних несприятливих наслідків у своїй діяльності через прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, а відтак, позиція яка ґрунтується на припущенні порушення прав та охоронюваних законом інтересів є такою, що суперечить завданням та основним засадам адміністративного судочинства. Як наслідок, суд не бере до уваги наведені позивачем спірні обставини, які на його думку можуть мати місце, але потребують вирішення у судовому порядку саме наразі.

Згідно пункту 1.1 статті 1 Порядку ведення Єдиного реєстру адвокатів, ЄРАУ - це електронна база даних, яка містить відомості про чисельність і персональний склад адвокатів

України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" набули права на зайняття адвокатською діяльністю, та про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності.

Згідно пунктів 1.2, 1.4 Порядку ведення ЄРАУ, Рада адвокатів України забезпечує ведення ЄРАУ, технічне і технологічне створення та супроводження програмного забезпечення ЄРАУ, надання реєстраторам доступу до нього, збереження і захист даних, що містить ЄРАУ, надає роз`яснення, проводить навчання щодо наповнення та користування ЄРАУ, а також виконує інші функції, передбачені Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", цим Порядком.

Таким чином, саме на відповідача покладено обов`язок щодо забезпечення належної роботи ЄРАУ, зокрема збереження і захисту даних, які він містить.

Доводи щодо відсутності гарантій несанкціонованого доступу до конфіденційної інформації, яка міститься в ЄРАУ, суд вважає неприйнятними, адже відповідні заперечення ґрунтуються лише на відсутності в оскаржуваному рішенні відповідача визначеного порядку здійснення зберігання, обліку та використання інформації, отриманої в порядку генерування ордеру для підтвердження укладення договору з адвокатом на посвідчення можливості представляти інтереси клієнта у суді.

В частині доводів щодо не відображення відомостей зокрема відносно них як адвокатів в ЄРАУ, а відтак неможливості здійснити он-лайн генерування ордеру на надання правничої (правової) допомоги, а також заперечень позивачів в контексті вимог пункту 8 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд звертає увагу, що спірним рішенням відповідача, а саме його пунктами 4 та 5, дозволено адвокатам України в строк до 01 січня 2022 року використовувати Типову форму ордера, виготовлену друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону та яка діє після 01 січня 2022 року до закінчення повноважень адвоката у конкретній справі (провадженні).

Таким чином, відповідачем передбачено перехідний період, протягом якого можливе використання ордеру, отриманого за раніше встановленого порядку.

Крім того, як вказано відповідачем, он-лайн генерування ордеру, що запроваджено оскаржуваним рішенням, не є обмеженим, що надає можливість адвокатам заздалегідь сформувати необхідну кількість ордерів та в подальшому заповнювати їх від руки.

Оскільки кожному згенерованому он-лайн ордеру присвоюється серія та номер, а їх облік здійснюється автоматично системою управління електронної бази даних ЄРАУ, за доводами відповідача вказане надасть можливість запобігти зловживанням та підробок документів через присвоєння унікального номеру в електронній системі, а отже підвищить рівень захисту гарантій адвокатської діяльності шляхом недопущення відмов допуску адвокатів до інформації чи інших процесуальних прав у зв`язку з сумнівами щодо правильності документів.

З огляду на вимоги статей 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам), є предметом судового захисту.

При цьому, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень.

Предметом розгляду даної адміністративної справи є правомірність винесення відповідачем спірного рішення в контексті заявлених по справі щодо нього заперечень, які водночас повинні обґрунтовуватись наявністю порушеного права чи охоронюваного законом інтересу. Оскільки бездіяльність відповідача чи протиправність його дій з приводу невнесення та/або невідображення певних відомостей в ЄРАУ відносно третіх осіб знаходяться поза межами даного спору, відповідні доводи на користь протиправності спірного рішення відповідача суд оцінює критично.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Підсумовуючи викладене в сукупності, на думку суду наявні підстави для висновку про те, що відповідач виконав покладений на нього обов`язок щодо необхідності доведення правомірності винесеного ним рішення в межах своїх дискреційних повноважень та у законодавчо встановленому порядку, на відміну від позивача, доводи якого суд вважає не належними у розрізі заявлених ним вимог.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій