Справа № 140/9963/20
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року ЛуцькСправа № 140/9963/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій № 000254-32 від 08 травня 2020 року, прийняте ГУ ДПС у Волинській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення прийняте на підставі акта перевірки № 03/51/32-01/258703767 від 12 листопада 2019 року, проведеної ГУ ДПС у Волинській області, яким зафіксовано факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями в період з 16 вересня 2019 року по 18 жовтня 2019 року без наявності ліцензії. Позивач із прийнятим рішенням не погоджується, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що порядок та строки його прийняття не відповідають нормам чинного законодавства України.

На протиправність рішення вказує порушення процедури його прийняття контролюючим органом. Спірне рішення прийняте на підставі акта перевірки № 0303/51/32-01/ НОМЕР_1 від 12 листопада 2019 року лише 08 травня 2020 року, що є порушенням пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України (далі - ПК України), яким встановлено строк для прийняття податкового повідомлення-рішення - десять робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків. Крім того, за наслідками фактичної перевірки контролюючий орган може прийняти лише податкове повідомлення-рішення. У даному випадку, приймаючи спірне рішення у формі рішення про застосування фінансових санкцій, відповідач діяв не у спосіб, визначений законом, оскільки не дотримався строків його прийняття та форми, встановлених ПК України.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

У відзиві на позовну заяву від 08 вересня 2020 року представник відповідача позовні вимоги заперечив, з огляду на наступне.

Фактичною перевіркою в кафе, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює торгівлю ОСОБА_1 , встановлено порушення вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», зокрема, була відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями; сам факт не заперечується позивачем. Порушення норм цього Закону щодо торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії є підставою для притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності на підставі статті 17 наведеного Закону. Відтак, за фактом виявленого порушення на підставі акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області 08 травня 2020 року прийняло рішення № 000254-32 про застосування до позивача штрафу, розмір якого відповідає санкції статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Відповідач вважає, що приймаючи зазначене рішення він діяв у спосіб, визначений Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2006 року № 790 (далі - Порядок №790), оскільки норми ПК України на зазначені відносини не поширюються. Пунктом 6 вказаного Порядку зазначено, що порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення про їх застосування встановлюються органом, який видав ліцензію відповідно до його компетенції. Також відповідач звертає увагу, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності такого рішення і, як наслідок, про його скасування.

З урахуванням наведеного відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 17 серпня 2018 року зареєстрована як юридична особа; основним видом її діяльності є діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний) (код КВЕД 56.10), роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код КВЕД 47.11), роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах (код КВЕД 47.25), обслуговування напоями (код КВЕД 56.30), що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

11 листопада 2019 року на підставі наказу № 954 та направлень №145 та №146 працівниками ГУ ДПС у Волинській області у господарській одиниці кафе за адресою: АДРЕСА_1 , проведено фактичну перевірку з питань дотримання вимог Податкового кодексу України (далі - ПК України), Законів України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального», «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», постанови Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2019 року № 408 «Порядок електронного адміністрування реалізації пального» та інших нормативно-правових актів, які регулюють ліцензування, виробництво, обіг, зберігання спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». За результатами перевірки складено акт №03/51/32-01/ НОМЕР_1 від 12 листопада 2019 року. За висновками акта перевірки позивач порушила статтю 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Перевіркою контрольних стрічок встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії в період з 16 вересня 2019 року по 18 жовтня 2019 року.

На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийняло рішення від №000254-32 від 08 травня 2020 року, яким за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії до позивача на підставі абзацу шостого частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» до ФОП ОСОБА_1 застосувало фінансову санкцію у вигляді штрафу у розмірі 17 000, 00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені Законом України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №481/95-ВР).

Законом України від 23 листопада 2018 року №2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» (далі - Закон №2628-VIII) внесено зміни, зокрема, і у статтю 15 Закону №481/95-ВР. Цією статтею визначено правила імпорту, експорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, пальним та зберігання пального. Нормами зазначеної статті запроваджено ліцензування видів господарської діяльності з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним. Зазначені зміни набирали чинності з 01 липня 2019 року.

За змістом статті 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю. Плата за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), становить 8000 гривень на кожний окремий, зазначений в ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років. Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів.

Матеріали справи містять копії ліцензій серії АС № 015597, виданої 06 вересня 2018 року ГУ ДФС у Волинській області на право роздрібної торгівлі пальним суб`єкту господарювання ОСОБА_1 на період з 16 вересня 2018 року до 16 вересня 2019 року та серії АС № 021918 від 10 жовтня 2019 року на період з 20 жовтня 2019 року до 20 жовтня 2020 року за адресою місця торгівлі: АДРЕСА_1 , кафе, НОМЕР_2 , 7 м.кв.

Актом перевірки за вказаною адресою зафіксовано факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без ліцензії у період з 16 вересня 2019 року по 18 жовтня 2019 року.

По суті позивач не заперечує факт продажу алкогольних напоїв у період з 16 вересня 2019 року по 18 жовтня 2019 року без відповідної ліцензії.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом четвертим частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000 гривень.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України (частина четверта статті 17 Закону №481/95-ВР).

Механізм застосування фінансових санкцій визначено Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790 (Порядок № 790).

Пунктом 2 Порядку № 790 встановлено, що фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

До суб`єктів господарювання, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом (пункт 3 Порядку №790).

За змістом пункту 5 Порядку №790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (ДФС та її територіальні органи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.

Разом з тим, суд погоджується з твердженням позивача про порушення відповідачем порядку, строків розгляду справи та прийняття рішення про застосування фінансових санкцій з огляду на наступне.

Згідно абзацу 2 пункту 6 Порядку №790, порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюються зазначеними органами відповідно до їх компетенції.

Пунктом 2.8. Інструкції про порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженої наказом ДААК ДПА України від 08 липня 2003 року № 80, в редакції наказу Департаменту CAT ДПА України від 20 червня 2007 року № 113 (із змінами та доповненнями), встановлено, що розгляд справи та прийняття рішення здійснюються у термін тридцяти робочих днів з моменту складання акта про порушення суб`єктом підприємницької діяльності вимог законодавства щодо умов провадження діяльності, що ліцензується, чи з дати реєстрації матеріалів перевірок, які надійшли на розгляд від правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади. У разі необхідності отримання додаткових доказів по справі, термін розгляду матеріалів може бути продовжено на термін не більше ніж 6 місяців з дня виявлення порушення.

Судом встановлено, що порушення виявлено 11 листопада 2019 року, відтак у відповідача було тридцять робочих днів з моменту складання акта про порушення суб`єктом підприємницької діяльності вимог законодавства щодо умов провадження діяльності, що ліцензується.

Однак відповідачем не надано доказів про те, що ним вчинялися дії для отримання додаткових документів по справі чи вживалися відповідні заходи по прийняттю рішення, що є підставою для продовження терміну розгляду справи, відтак суд вважає, що оскаржуване рішення винесено поза межами строків, встановлених зазначеною Інструкцією.

Щодо інших доводів позивача викладених у позовній заяві суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а, крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Проаналізовані судом обставини та зроблені на їх підставі висновки є достатніми для вирішення даного спору та постановлення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, та встановлені на підставі письмових доказів обставини у справі у сукупності дають підстави для висновку, що приймаючи рішення від 08 травня 2020 року № 000254-32 про застосування фінансових санкцій відповідач діяв не в порядку та не у спосіб, визначені законодавством України, що вказує на незаконність прийнятого рішення та порушення принципу належного урядування суб`єктом владних повноважень. Отже, позов належить задовольнити повністю шляхом прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС у Волинській області від 08 травня 2020 року № 000254-32.

Відповідно до вимог статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 840, 80 грн, сплаченого згідно з квитанцією від 08 липня 2020 року № 82.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 08 травня 2020 року № 000254-32.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ) судові витрати у сумі 840, 80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255, 295 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф. А. Волдінер