Справа № 200/5720/20-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2020 р. Справа№200/5720/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов

ОСОБА_1

до відповідача Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України

Донецької області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 21.05.2020 року № 1983 про відмову в перерахунку пенсії, зобов`язання повторно розглянути заяву від 20.05.2020 року № 1983 про перерахунок пенсії, зарахування до пільгового та страхового стажу періоди роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року, з 01.11.2017 року по 29.02.2020 року на підприємстві ВП "Шахта "Котляревська" ДП "Селидіввугілля", з 12.01.1982 року по 11.02.1982 року на підприємстві ДП "Шахта ім. Д.С. Коротченка" та з 06.06.2005 року по 09.06.2005 року на підприємстві ВП "Шахта "Росія", з 26.11.1996 року по 10.06.1997 року та з 03.02.1998 року по 25.09.1998 року на підприємстві ВАТ "Углепром", з 01.04.2013 року по 02.04.2013 року, з 01.05.2013 року по 02.05.2013 року, з 01.08.2014 року по 03.08.2014 року, з 01.09.2014 року по 05.09.2014 року, з 01.02.2015 року по 03.02.2015 року на підприємстві ВП "Шахта "Росія", з 01.04.2015 року по 31.10.2017 року на підприємстві ВП "Шахта "Котляревська".

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, відповідач, як вважає позивач, приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах позивачу, діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення.

Вважає, що незарахування до пільгового стажу періодів роботи період роботи з 01.04.2015 року по 31.10.2017 року на підприємстві ВП "Шахта "Котляревська" у зв`язку з відсутністю довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії є безпідставним, оскільки у трудовій книжці позивача містяться записи про відповідні періоди роботи.

Зазначає, що незарахування до пільгового стажу періодів роботи з 01.04.2015 року по 31.10.2017 року на підприємстві ВП "Шахта "Котляревська", з 26.11.1996 року по 10.06.1997 року та з 03.02.1998 року по 25.09.1998 року на підприємстві ВАТ "Углепром" є безпідставним, оскільки якщо чергова атестація була проведена з порушенням строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Вважає, що незарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року, з 01.11.2017 року по 29.02.2020 року на підприємстві ВП "Шахта "Котляревська" ДП "Селидіввугілля" є безпідставним, оскільки несплата товариством єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не позбавляє позивача права на перерахунок пенсії.

Наполягає на тому, що не зарахування до пільгового стажу періодів з 01.04.2013 року по 02.04.2013 року, з 01.05.2013 року по 02.05.2013 року, з 01.08.2014 року по 03.08.2014 року, з 01.09.2014 року по 05.09.2014 року, з 01.02.2015 року по 03.02.2015 року є безпідставним, оскільки період відпусток без збереження заробітної плати можуть бути зараховані до пільгового стажу, якщо вони пов`язані з виробничою необхідністю і при цьому не більше одного місяця в календарному році.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на адміністративний позов відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах позивачу прийняте відповідачем в межах повноважень, та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення.

Зазначає, що періоди проходження курсів підвищення кваліфікації з відривом від виробництва з 12.01.1982 року по 11.02.1982 року та з 06.06.2005 року по 09.06.2005 року не зараховані до пільгового стажу позивача, оскільки довідками з підприємства не підтверджено, що оплата праці під час навчання здійснювалось за тарифними ставками, передбачених для робітників відповідних професій.

Вказує, що періоди роботи з 26.11.1996 року по 10.06.1997 року та з 03.02.1998 року по 25.09.1998 року на підприємстві ВАТ "Углепром"не зараховані до пільгового стажу роботи, оскільки відсутні накази про атестацію робочих місць.

Наполягає на тому, що період відпусток без збереження заробітної плати з 01.04.2013 року по 02.04.2013 року, з 01.05.2013 року по 02.05.2013 року, з 01.08.2014 року по 03.08.2014 року, з 01.09.2014 року по 05.09.2014 року, з 01.02.2015 року по 03.02.2015 року на підприємстві ВП "Шахта "Росія" не зарахований до стажу позивача, оскільки період відпусток без збереження заробітної плати може бути зарахований в пільговий стаж, якщо вони пов`язані з виробничою необхідністю та є не більше одного місяця в календарному році.

Зазначає, що період роботи з 01.04.2015 року по 31.10.2017 року на підприємстві ВП "Шахта "Котляревська" не зарахований до пільгового стажу, оскільки не надані довідки про пільговий характер робіт та накази про атестацію робочих місць.

Вказує, що до страхового стажу не зараховані періоди роботи з 01.11.2017 року по 29.02.2020 року, оскільки відсутні сплати щомісячних платежів по єдиному соціальному внеску.

Враховуючи наведене, просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав відзив, заяву про розгляд справи за його участю не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , перебуває на обліку у Селидовському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області (а.с. 11-13).

20.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою № 1983 про перерахунок пенсії.

21.05.2020 року Селидовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийняте рішення про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, до страхового стажу не зарахований період роботи з 01.11.2017 року по 29.02.2020 року у зв`язку з відсутністю сплати щомісячних страхових платажів по єдиному соціальному внеску до ПФУ підприємством ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» (а.с.21 з.б.).

Листом від 02.06.2020 року № ВЕБ-05725-Ф-С-20032710 Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повідомило ОСОБА_1 , що до пільгового стажу не зараховані періоди роботи:

- з 12.01.1982 року по 11.02.1982 року на підприємстві ДП «Шахта ім. Д.С.Коротченка» та з 06.06.2005 року по 09.06.2005 року на підприємстві ВП «Шахта «Росія» у зв`язку із проходженням курсів підвищення кваліфікації з відривом від виробництва;

- з 26.11.1996 року по 10.06.1997 року та з 03.02.1998 року по 25.09.1998 року на підприємстві ВАТ «Углепром» оскільки відсутня атестація робочих місць;

- з 01.04.2013 по 02.04.2013 року, з 01.05.2013 року по 02.05.2013 року, з 01.08.2014 року по 03.08.2014 року, з 01.09.2014 року по 05.09.2014 року, з 01.02.2015 року по 03.02.2015 року на підприємстві ВП «Шахта «Росія» у зв`язку з перебуванням у безоплатних відпустках;

- з 01.04.2015 року по 31.10.2017 року період роботи на підприємстві ВП «Шахта «Котляревська» через відсутність довідок, про пільговий характер робіт та наказів про атестацію робочих місць (а.с.22).

Листом Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 26.05.2020 року № ВЕБ-05725-Ф-С-20-029628 ОСОБА_1 повідомлений, що період роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року не врахований до страхового та пільгового стажу, також не була врахована заробітна плата за це період для призначення пенсії (а.с.23).

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_1 працював, зокрема:

- з 11.12.1981 року по 03.08.1983 року на підприємстві ДП "Шахта ім. Д.С. Коротченка";

- з 26.11.1996 року по 10.06.1997 року та з 03.02.1998 року по 25.09.1998 року на підприємстві ВАТ «Углепром»;

- з 09.03.2005 року по теперішній час на ДП «Селидіввугілля» (а.с.14-20).

Згідно форми ОК-5 Пенсійного фонду України в період з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року ОСОБА_1 нараховувалась заробітна плата, але не сплачувались страхові внески (а.с.24-27).

Відповідно до довідки ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 19.05.2020 року № 09-23/1383 ОСОБА_1 працював повний робочий день з 01.01.2016 року по 02.08.2016 року, з 03.08.2016 року по теперішній час на Шахті «Котляревська» (а.с.28).

Згідно наказу ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Росія» від 03.04.2015 року № 80 ОТ проведена атестація атестація робочих місць (а.с.30).

Відповідно до довідки ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Росія» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 30.10.2015 року № 09-23/2378 ОСОБА_1 працював повний робочий день з 01.01.2012 року по по теперішній час на Шахті «Росія» (а.с.31).

Згідно довідки ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська» від 19.05.2020 року № 04-22/1379 в період з 01.01.2018 року по 30.04.2020 року роботодавець щомісячно на зарплату ОСОБА_1 нараховував єдиний соціальний внесок у розмірі 22 %, та не утримував з його зарплати єдиний соціальний внесок (а.с.32).

Відповідно до довідки ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська» від 19.05.2020 року № 04-22/1378 в період з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року роботодавець щомісячно на зарплату ОСОБА_1 нараховував єдиний соціальний внесок у розмірі 49,7 %, та утримував з його зарплати єдиний соціальний внесок (а.с.33).

Згідно довідки ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська» від 18.05.2020 року № 04-22/1359 єдиний соціальний внесок за період з 01.01.2018 року по 31.12.2010 року перерахований повністю, за період з 01.04.2019 року по 31.03.2020 року - перерахований частково, за період з 01.04.2020 року по 30.04.2020 року - не перерахований (а.с.34).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За Преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", пунктом 7 частини 1 статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Тобто, відповідач у справі - орган владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством щодо призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пунктом 2 розділу XY Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, згідно якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно п. а. ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній" у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, в трудовій книжці позивача містяться записи про періоди роботи з 01.04.2015 року по 31.10.2017 року на підприємстві ВП "Шахта "Котляревська" ДП "Селидіввугілля".

Тобто, трудова книжка позивача містить записи про його роботу у спірний період повний робочий день на підземних роботах зі шкідливими та важкими умовами праці, що дає йому право на зарахування цього періоду до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах на підставі статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Крім того, суд враховує наступне.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від18 листопада 2005 року № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 зазначеного Порядку встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Згідно п. 4.4 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах встановлено, якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Атестація робочих місць за умовами праці - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров`я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно пунктів 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Частиною 2 пункту четвертого цього Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Таким чином, законодавцем покладений обов`язок своєчасного та якісного проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому непроведення або несвоєчасне та неякісне проведення з вини керівників підприємств атестації не може позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи, що до проведення чергової атестації позивач працював на посаді, пільговий характер роботи на якій в подальшому підтвердився проведеною атестацією, та продовжив обіймати цю посаду після проведення атестації, суд приходить до висновку, що спірний період підлягає зарахуванню до пільгового стажу та врахуванню для визначення розміру пенсії, оскільки, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Враховуючи наведене, суд вважає протиправним незарахування періоду роботи позивача з 01.04.2015 року по 31.10.2017 року на підприємстві ВП "Шахта "Котляревська" та з 26.11.1996 року по 10.06.1997 року та з 03.02.1998 року по 25.09.1998 року на підприємстві ВАТ "Углепром" до пільгового стажу.

Суд вважає протиправним не зарахування до стажу роботи позивача період відпусток без збереження заробітної плати з 01.04.2013 року по 02.04.2013 року, з 01.05.2013 року по 02.05.2013 року, з 01.08.2014 року по 03.08.2014 року, з 01.09.2014 року по 05.09.2014 року, з 01.02.2015 року по 03.02.2015 року, виходячи з наступного.

Згідно ст. 26 Закону України «Про відпустки» за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 року № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стаду, але не більше 1 місця в календарному році.

Як встановлено судом, позивач перебував у відпустках без збереження заробітної плати за періоди з 01.04.2013 року по 02.04.2013 року - 2 календарні дні, з 01.05.2013 року по 02.05.2013 року - 2 календарні дні, з 01.08.2014 року по 03.08.2014 року - 3 календарні дні, з 01.09.2014 року по 05.09.2014 року - 5 календарних днів, з 01.02.2015 року по 03.02.2015 року - 3 календарні дні.

Суд вважає, що відповідач жодним чином не з`ясував чи пов`язані зазначені періоди знаходження позивача у відпустках без збереження заробітної плати з виробничою необхідністю. Крім того, зазначені періоди не перевищують одного місяця в календарному році.

Враховуючи наведене, суд вважає необґрунтованою відмову відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоди перебування у відпустках без збереження заробітної плати з 01.04.2013 року по 02.04.2013 року, з 01.05.2013 року по 02.05.2013 року, з 01.08.2014 року по 03.08.2014 року, з 01.09.2014 року по 05.09.2014 року, з 01.02.2015 року по 03.02.2015 року.

Щодо незарахування до страхового стажу роботи позивача періоди з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року, з 01.11.2017 року по 29.02.2020 року, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом, і за який сплачено страхові внески.

Згідно ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ст. 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладений саме на роботодавця, який здійснював нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати.

Враховуючи наведене, суд вважає неправомірним висновок відповідача щодо відмови позивачу в зарахуванні зазначенного періоду роботи до страхового стажу.

Суд вважає протиправним не зарахування періоду проходження курсів підвищення кваліфікації з відривом від виробництва з 12.01.1982 року по 11.02.1982 року та з 06.06.2005 року по 09.06.2005 року до пільгового стажу позивача, виходячи з наступного.

Пунктом "д" частини третьої та частиною шостою статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

При призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 та 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Згідно ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про професійно-технічну освіту" професійно-технічне навчання - складова професійно-технічної освіти. Професійно-технічне навчання передбачає формування у громадян професійних умінь і навичок, необхідних для виконання певної роботи чи групи робіт, і може здійснюватися у професійно-технічних навчальних закладах, а також шляхом індивідуального чи курсового навчання на виробництві, у сфері послуг.

Професійно-технічна освіта забезпечує здобуття громадянами професії відповідно до їх покликань, інтересів, здібностей, а також допрофесійну підготовку, перепідготовку, підвищення їх кваліфікації.

Допрофесійна підготовка - це здобуття початкових професійних знань, умінь особами, які раніше не мали робітничої професії.

Підвищення кваліфікації робітників - це професійно-технічне навчання робітників, що дає можливість розширювати і поглиблювати раніше здобуті професійні знання, уміння і навички на рівні вимог виробництва чи сфери послуг.

Статтею 17 Закону України "Про професійно-технічну освіту" встановлено, що професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно- технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Частиною першою статті 18 Закону Закону України "Про професійно-технічну освіту" визначено, що до професійно - технічних навчальних закладів належать, зокрема професійно-технічні училища відповідного профілю, а також навчально-курсовий комбінат.

З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що особа, яка навчається за спеціальністю або на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, на зарахування періоду навчання в професійно-технічному училищі та в навчально-курсовому комбінаті до стажу роботи за Списком №1, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Враховуючи наведене, суд вважає неправомірним висновок відповідача щодо відмови позивачу в зарахуванні до пільгового стажу зазначеного періоду роботи.

Згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки під час розгляду справи судом встановлена протиправність дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу, суд вважає за необхідне з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог та ухвалити рішення про визнання таких дій протиправними.

Щодо вимоги про зобов`язання зарахувати до страхового та пільгового стажу вищезазначених періодів, суд враховує наступне.

Реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням владних дискреційних повноважень є закон і справедливість.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Комітетом Ради 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" та враховує положення "Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень", прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, а саме суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Згідно позиції Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Наведене повністю відповідає змісту ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 4 якої визначене, що у випадку, визначеному п. 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тобто, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру.

Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Аналізуючи даний адміністративний спір суд наголошує, що суб`єкт владних повноважень у спірних взаємовідносинах здійснив реалізацію дискреційних повноважень шляхом відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, суд вважає, що відповідач при розгляді заяви діяв поза межою наданих повноважень та реалізації дискреційних функцій, відповідно позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Оскільки, відмовляючи у призначенні пенсії позивачу, відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення, яке оскаржується, підлягають задоволенню з ухваленням рішення про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 20.05.2020 року № 1983 про перерахунок пенсії, з зарахуванням до страхового стажу періоди роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року, з 01.11.2017 року по 29.02.2020 року на підприємстві ВП "Шахта "Котляревська" ДП "Селидіввугілля", до пільгового стажу періоди роботи з 12.01.1982 року по 11.02.1982 року на підприємстві ДП "Шахта ім. Д.С. Коротченка" та з 06.06.2005 року по 09.06.2005 року на підприємстві ВП "Шахта "Росія", з 26.11.1996 року по 10.06.1997 року та з 03.02.1998 року по 25.09.1998 року на підприємстві ВАТ "Углепром", з 01.04.2013 року по 02.04.2013 року, з 01.05.2013 року по 02.05.2013 року, з 01.08.2014 року по 03.08.2014 року, з 01.09.2014 року по 05.09.2014 року, з 01.02.2015 року по 03.02.2015 року на підприємстві ВП "Шахта "Росія", з 01.04.2015 року по 31.10.2017 року на підприємстві ВП "Шахта "Котляревська", з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності прийняття рішення, яке оскаржується, в розумінні зазначеної норми Закону.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу вищезазначених періодів роботи, визнати протиправним та скасувати рішення від 21.05.2020 року № 1983 про відмову в перерахунку пенсії, зобов`язання повторно розглянути заяву від 20.05.2020 року № 1983 про перерахунок пенсії, з зарахуванням до страхового стажу періоди роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року, з 01.11.2017 року по 29.02.2020 року на підприємстві ВП "Шахта "Котляревська" ДП "Селидіввугілля", до пільгового стажу періоди роботи з 12.01.1982 року по 11.02.1982 року на підприємстві ДП "Шахта ім. Д.С. Коротченка" та з 06.06.2005 року по 09.06.2005 року на підприємстві ВП "Шахта "Росія", з 26.11.1996 року по 10.06.1997 року та з 03.02.1998 року по 25.09.1998 року на підприємстві ВАТ "Углепром", з 01.04.2013 року по 02.04.2013 року, з 01.05.2013 року по 02.05.2013 року, з 01.08.2014 року по 03.08.2014 року, з 01.09.2014 року по 05.09.2014 року, з 01.02.2015 року по 03.02.2015 року на підприємстві ВП "Шахта "Росія", з 01.04.2015 року по 31.10.2017 року на підприємстві ВП "Шахта "Котляревська", з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Кодексом адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 85400, Донецька обл., м. Селидове, вул. Героїв Праці, 6) про визнання протиправним та скасування рішення від 21.05.2020 року № 1983 про відмову в перерахунку пенсії, зобов`язання повторно розглянути заяву від 20.05.2020 року № 1983 про перерахунок пенсії, зарахування до пільгового та страхового стажу періоди роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року, з 01.11.2017 року по 29.02.2020 року на підприємстві ВП "Шахта "Котляревська" ДП "Селидіввугілля", з 12.01.1982 року по 11.02.1982 року на підприємстві ДП "Шахта ім. Д.С. Коротченка" та з 06.06.2005 року по 09.06.2005 року на підприємстві ВП "Шахта "Росія", з 26.11.1996 року по 10.06.1997 року та з 03.02.1998 року по 25.09.1998 року на підприємстві ВАТ "Углепром", з 01.04.2013 року по 02.04.2013 року, з 01.05.2013 року по 02.05.2013 року, з 01.08.2014 року по 03.08.2014 року, з 01.09.2014 року по 05.09.2014 року, з 01.02.2015 року по 03.02.2015 року на підприємстві ВП "Шахта "Росія", з 01.04.2015 року по 31.10.2017 року на підприємстві ВП "Шахта "Котляревська" - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року, з 01.11.2017 року по 29.02.2020 року на підприємстві ВП "Шахта "Котляревська" ДП "Селидіввугілля", з 12.01.1982 року по 11.02.1982 року на підприємстві ДП "Шахта ім. Д.С. Коротченка" та з 06.06.2005 року по 09.06.2005 року на підприємстві ВП "Шахта "Росія", з 26.11.1996 року по 10.06.1997 року та з 03.02.1998 року по 25.09.1998 року на підприємстві ВАТ "Углепром", з 01.04.2013 року по 02.04.2013 року, з 01.05.2013 року по 02.05.2013 року, з 01.08.2014 року по 03.08.2014 року, з 01.09.2014 року по 05.09.2014 року, з 01.02.2015 року по 03.02.2015 року на підприємстві ВП "Шахта "Росія", з 01.04.2015 року по 31.10.2017 року на підприємстві ВП "Шахта "Котляревська" при перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 21.05.2020 року № 1983 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 - визнати протиправним та скасувати.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.05.2020 року № 1983 про перерахунок пенсії.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року, з 01.11.2017 року по 29.02.2020 року на підприємстві ВП "Шахта "Котляревська" ДП "Селидіввугілля", до пільгового стажу періоди роботи з 12.01.1982 року по 11.02.1982 року на підприємстві ДП "Шахта ім. Д.С. Коротченка" та з 06.06.2005 року по 09.06.2005 року на підприємстві ВП "Шахта "Росія", з 26.11.1996 року по 10.06.1997 року та з 03.02.1998 року по 25.09.1998 року на підприємстві ВАТ "Углепром", з 01.04.2013 року по 02.04.2013 року, з 01.05.2013 року по 02.05.2013 року, з 01.08.2014 року по 03.08.2014 року, з 01.09.2014 року по 05.09.2014 року, з 01.02.2015 року по 03.02.2015 року на підприємстві ВП "Шахта "Росія", з 01.04.2015 року по 31.10.2017 року на підприємстві ВП "Шахта "Котляревська", з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

Стягнути з Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 85400, Донецька обл., м. Селидове, вул. Героїв Праці, 6) (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Т.В. Давиденко