Справа № 160/7814/20
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2020 року Справа № 160/7814/20
10.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до виконуючого обов`язки головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради Косяк Наталії Володимирівни, в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність виконуючого обов`язки головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради Косяк Наталії Володимирівни, яка виявилася у порушенні права бути присутнім при розгляді заяви (запиту) від 19.02.2020 року вх.28, права на інформацію, права на охорону здоров`я, медичну допомогу, права на ліквідацію перешкод при здійсненні моїх прав та законних інтересів, правової форми розгляду заяви ОСОБА_1 , правової позиції ст. 3, 21, ч.2 ст.28, 49 Конституції України та постановити окрему ухвалу згідно статті 249 КАСУ.
10.07.2020 року зазначена справа за результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями була передана для розгляду судді Жуковій Є.О.
13.07.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяву про самовідвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукової Є.О. в адміністративній справі №160/7814/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради Косяк Наталії Володимирівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Справу передано до відділу з організаційного забезпечення суду для подальшого перерозподілу.
13.07.2020 року зазначена справа за результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями була передана для розгляду судді Горбалінському В.В.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач 19.02.2020 року подав заяву до відповідача щодо забезпечення конституційних гарантій, але відповідач за результатами розгляду заяви допустив бездіяльність, чим порушив права та інтереси ОСОБА_1 .
Позивач наголошує, що відповідач не забезпечив право громадянина щодо можливості попередження (уникнення) страждань і болю. Позивач вважає, що відповідач допустив бездіяльність щодо правового режиму розгляду заяви, відмовився виконати свої владні виконавчі функції та не прийняв відповідне рішення.
15.07.2020 року ухвалою суду було відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Заяву ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання позовної заяви по справі №160/7814/20 задоволено.
Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви по справі №160/7814/20.
Заяву ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково.
Витребувано у комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради належним чином завірені копії наступних документів:
- докази відправлення та отримання відповіді позивачем на його заяву від 19.02.2020 року вх. 28;
- докази відправлення та отримання позивачем повідомлення про дату, час та місце розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.02.2020 року вх. 28;
- заяву ОСОБА_1 від 19.02.2020 року вх. 28 та докази її розгляду. Ухвалою суду від 15.07.2020 року клопотання ОСОБА_1 про надання визначеності надрукованому листу повернуто без розгляду.
29.07.2020 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на позов, у якому представник відповідача в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що на запит позивача від 19.02.2020 року за вх. 28 26.02.2020 року було направлено письмову відповідь. Відповідач наголошує, що позивачем не обґрунтовано та не підтверджено належними доказами порушення його прав саме поведінкою відповідача. Разом із відзивом на позов, відповідачем до суду надано докази, які були витребувані ухвалою суду від 15.07.2020 року.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 19.02.2020 року звернувся до головного Лікаря Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради Косяк Н.В., в якому просив:
- вжити системи заходів, спрямованих на усунення правових соціальних та інших причин не надання вчасно індивідуальних реабілітаційних засобів особистої гігієни згідно ІПР інваліда ОСОБА_2 та видати їх за 2019 р. зазначивши дату видачі і особу відповідальну за видачу;
- надати належно засвідчену достатню симптоматику при діагнозі узлового зобу для визнання непрацездатності громадянина при амбулаторному лікуванні;
- наказом підприємства зазначити, що інвалід ОСОБА_2 потребує виписки безоплатних рецептів на всі призначені ліки як онкохвора особа, особливо на спирт етиловий 70%. ношпа, фуросемід.
- надати належно засвідчений протокол амбулаторного лікування при діагнозі узлового зобу, надати запрошення для мене, з повідомленням про повноваження осіб з приваду розгляду моєї заяви від 19.02.20р., а після розгляду її, висновки викласти в рішенні, постанові, наказі по підприємству, тобто індивідуальному правовому акті, складеному за підсумком всебічного розі ляду питання заяви, який надати мені;
- надати безоплатні рецепти на ті самі ліки За наданими вами: рецептами від 10.02.2020р. №378, №379. №380. №381, №382 від 12.02.20р. №68, №70;
- частково загладити мої моральні страждання сумою у 600 розмірів прожиткового мінімуму для праце здатних осіб, з саме 2102грн х 600 =1261200 грн.
- зазначити юридичну адрес, номера телефонів, e-mail, СДРПОУ установи розпорядника коштами для забезпечення фінансування КНП Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 КМР для отримання індивідуальних реабілітаційних засобів особистої гігієни згідно ІПР. подати клопотання начальнику управління охорони здоров`я м Кривого Рогу Мурашко К.В., а саме просити вжити заходи у зв`язку з призначенням одного балансоутримувача від громади для відкриття надземного переходу між КНПІ «Криворізька міська лікарня №7» КМР і КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 КМР та надати копію його технічних характеристик і зазначити дату відкриття цього надземного переходу.
Листом від 26.02.2020 року за №331 в.о. головного Лікаря Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради Косяк Н.В. було надано письмову відповідь на запит позивача від 19.02.2020 року вх. №28,.
Відтак, позивач не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, яка виразилась у порушенні його права під час розгляду його звернення, звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Закон України «Про звернення громадян» (далі - Закон №393/96-ВР) регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Відповідно до ст.1 Закону №393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Згідно із ст.7 Закону №393/96-ВР, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 393/96, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Згідно з частинами третьою та четвертою статті 15 Закону № 393/96, відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Статтею 18 Закону №393/96-ВР встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Згідно із ст.19 Закону №393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
Частиною першою статті 20 Закону № 393/96 визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Аналіз зазначених норм права, дає підстави зробити висновок, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, при цьому, таке право кореспондується із обов`язками органів влади здійснити розгляд таких звернень, з урахуванням їх функціональних обов`язків.
Відтак, суд вказує, що Закон України «Про звернення громадян» передбачає, що за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається відповідь тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки, а не нормативно-правовий акт, як помилково вважає позивач.
Як видно з матеріалів справи, за результатами розгляду заяви позивача в.о. головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради Косяк Н.В. було підготовлено письмову відповідь та вручено її позивачу, що підтверджується копією журналу вихідної документації Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради.
Таким чином, вимоги позивача про визнання бездіяльності відповідача протиправною, яка виявилася у порушенні правового режиму розгляду зави (правової форми розгляду заяви) від 19.02.2020 року задоволенню не підлягають.
При цьому, суд також зазначає, що доводи позивача в частині того, що ним не було отримано відповіді на своє звернення не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки в матеріалах справи наявний доказ про отримання ОСОБА_1 відповіді на звернення від 19.02.2020 року.
Проте, суд також вважає за необхідне зазначити про таке.
Доводи ОСОБА_1 , що відповідачем не забезпечено його участь у розгляді заяви, є обґрунтованими, адже закон наділяє особу відповідного права бути присутнім.
Оскільки відповідно до норм чинного законодавства, а саме згідно із ст.19 Закону №393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.
Так, із запиту позивача від 19.02.2020 року вх.№28 видно, що останній зазначив про своє бажання бути присутнім під час розгляду його заяви (п.5).
Проте, в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження того, що відповідачем було вчинено відповідні процесуальні дії задля забезпечення права позивача бути присутнім під час розгляду його звернення.
Відтак, суд доходить обґрунтованого висновку про порушення права ОСОБА_1 бути присутнім при розгляді заяви від 19.02.2020 року вх.№28.
Щодо позовної вимоги про винесення окремої ухвали згідно статті 249 КАСУ.
Згідно ч. 1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 249 КАС України у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Отже, у разі необхідності, на власний розсуд, та за внутрішнім переконанням суд наділений повноваженнями щодо реагування на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до відповідальності, тобто, винесення окремої ухвали є правом суду, а не обов`язком.
Суд зазначає, що у матеріалах справи наявні належні та допустимі докази розгляду звернення позивача та отримання ним відповіді з розгляду його запиту.
Оскільки судом під час розгляду справи було встановлено активні дії відповідача, які виразились у розгляді звернення позивача та врученні письмової відповіді, а отже, встановлено дії, які були спрямовані на недопущення порушення прав позивача, а тому, суд вважає, що у задоволенні клопотань позивача щодо ухвалення окремої ухвали слід відмовити.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність виконуючого обов`язки головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради Косяк Наталії Володимирівни, яка виявилася у незапрошені ОСОБА_1 для розгляду заяви (запиту) від 19.02.2020 року вх.28.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В.В. Горбалінський