Справа № 160/1762/20
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № 160/1762/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А., секретар судового засідання Іотова А.О., за участю представника позивача Корчака М.В., представника третьої особи Тоцька Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного Управління Державної Казначейської служби України в м. Києві на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 року в адміністративній справі №160/1762/20 (суддя у 1 інстанції Рищенко А.Ю.) за позовом Приватного акціонерного товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" до Головного Управління Державної Казначейської служби України в м. Києві Офіс великих платників податків Державної податкової служби про стягнення пені,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося з позовом до Головного Управління Державної Казначейської служби України в м. Києві, в якому просило стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" пеню в розмірі 303359,38 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2020 року позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь Приватного акціонерного товариства Центральний гірничо-збагачувальний комбінат пеню в розмірі 303359,38 грн.Стягнуто з Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства Центральний гірничо-збагачувальний комбінат судові витрати з оплати судового збору у розмірі 4 550,39 відповідно до платіжного доручення № від 05.02.2020р.

В подальшому представником позивача було подано заяву про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 2 835,00 грн.

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 року заяву представника задоволено. Стягнуто з Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства Центральний гірничо-збагачувальний комбінат судові витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 2 835,00грн.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправомірність, незаконність додаткового рішення, просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволені заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що здійснені адвокатом послуги зібр доказів, перевірка та підготовка документів, підготовка та подання позовної заяви, не можуть ототожнюватись із наданням правничої допомоги позивачу в межах розгляду адміністративної справи №160/1762/20, оскільки більшість послуг, які надано адвокатом, не є у своєму розумінні професійною правничою допомогою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів, з метою отримання професійної правничої допомоги позивачем було укладено з Адвокатським об`єднанням Всеукраїнська адвокатська допомога договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 180330/ЦГЗК від 30.03.2018р..

Відповідно до п. 1.1. означеного договору Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності Клієнта в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 1.2. вказаного договору визначено, що зміст, умови та строки виконання покладених Клієнтом на Адвокатське об`єднання завдань узгоджується сторонами шляхом укладення додаткових угод до цього Договору.

Згідно з рішення № 24 від 03.06.2019 року ОСОБА_1 було прийнято на посаду адвоката до Адвокатського об`єднання Всеукраїнська адвокатська допомога.

На підтвердження здійснення судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правової допомоги, позивачем надано до суду: договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 180330/ЦГЗК від 30.03.2018р.; додаткові угоди № 6543 від 03.12.2018р., № 6484 від 30.12.2019р., № 461 від 06.02.2020р.; розрахунок розміру винагороди від 03.06.2020р.; акт приймання - передачі наданих послуг від 05.06.2020р.; акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) № 379 від 05.06.2020р.; рахунок на оплату № 379 від 05.06.2020р. на суму 2 835,00 грн.; довідка від 03.06.2019р.; рішення № 24 від 03.06.2019р.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія РН № 1628 від 21.05.2019р..

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004р. у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З огляду на наведене вище, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу пов`язані саме з розглядом справи в суді та є співмірними по відношенню до складності справи, а розмір заявлених витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, доказів протилежного суду не надано.

Враховуючи викладене підстави для скасування додаткового судового рішення відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління Державної Казначейської служби України в м. Києві на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 року в адміністративній справі №160/1762/20 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 року в адміністративній справі №160/1762/20 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 08 жовтня 2020 року, в повному обсязі постанова складена відповідно до ст. 243 КАС України.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва

суддя Н.А. Олефіренко