Справа № 160/3541/20
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2020 року Справа № 160/3541/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
ВСТАНОВИВ:
01.04.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області,з вимогами:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 року позовну заяву фізичної особи ОСОБА_1 було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю останньої вимогам ст. 161 КАС України. На виконання вимог ухвали суду 23.04.2020 року позивачем були усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 28.04.2020 року відкрито провадження у справі, та призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що спірні податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про нарахування позивачу земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки було порушено порядок надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а саме: вказані податкові повідомлення-рішення не були направлені позивачу за місцем проживання, а надіслано в електронний кабінет позивача без відповідного розрахунку податкового зобов`язання. Також вказує, що є фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку 2 групи та використовує земельну ділянку для провадження господарської діяльності, як суб`єкта господарювання, у зв`язку з чим, згідно з пунктом 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, звільнений від обов`язку сплачувати земельний податок.
17.06.2020 року позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позивачем рахувалось у 2019 році лише 65 земельних ділянок загальною площею 537,6751 га. У повідомленні за формою 20-ОПП від 21.08.2019 р. позивач визначив 528,6751 га у графі 7 та додатково в уточненому повідомленні про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність форма № 20- ОПП від 03.03.2020 р. були зазначені земельні ділянки на загальну площу 9 га. А за даними відповідача у позивача рахується начебто більше ділянок, ніж існує. Тобто, 158 х 2 га = 316,0 га та 3 х 2 га = 6 га. Загальна кількість земельних ділянок 161 по 2 га, на яку складено податкові повідомлення-рішення, складає 322,0 га. Позивач також звертає увагу, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 01.03.2019 р. за позивачем рахується 218 земельних ділянок у 2019 році. Протягом 2019 року позивачем було здійснено об`єднання земельних ділянок і кількість земельних ділянок склала 65, які мають площу від 0,4 га до 82 га, з них лише 52 ділянки мають площу 2 га. Позивач 21.08 2019 р. подав відповідачу інформацію за формою 20-ОПП на 62 земельні ділянки на загальну площу 528,6751 га та додатково надав уточнюючу за формою № 20-ОПП від 03.03.2020 р. Проте, маючи інформацію про загальну площу земельних ділянок, які використовуються позивачем у господарській діяльності, відповідач виносить оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
З урахуванням Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений статтею 261 Кодексу адміністративного судочинства України продовжено на строк дії такого карантину.
Згідно Закону України № 731-IX від 18.06.2020 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Отже строк, встановлений відповідачу на подання заперечення на відповідь на відзив, закінчився 07.08.2020 року.
Відповідач правом на подання заперечення на відповідь на відзив не скористався, заява про поновлення процесуальних строків, встановлених Кодексу адміністративного судочинства України, до суду не подана.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_126 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець 12.07.2017 року, основний вид економічної діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.
Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 01.03.2019 року, ОСОБА_1 є власником, зокрема земельних ділянок у кількості 215 шт. в тому числі на території Дмитрівської сільської ради (Дніпропетровська обл., Нікопольський район) та Криничуватська сільської ради (Дніпропетровська обл., Нікопольський район), відомості про інші речові права на які відсутні, тобто які перебувають у користуванні саме ОСОБА_1 .
22.08.2019 року ОСОБА_1 подав до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП, в якому визначено 62 об`єкти.
Вказаними податковими повідомленнями-рішеннями визначено ОСОБА_1 податкові зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2019 рік.
Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним.
Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно до пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.
Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України, об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Підпунктом 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
Відповідно до пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Згідно з пунктом 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.
Спрощена система оподаткування не звільняє суб`єкта господарювання від виконання податкових зобов`язань зі сплати податків, встановлених у пункті 297.1 частини 297 Податкового кодексу України, а запроваджує інші умови, порядок та механізм їх сплати, а також встановлює можливість відновлення їх сплати на загальних підставах у разі недотримання умов оподаткування за спрощеною системою.
Умовою несплати земельного податку за зазначеною системою оподаткування є те, що суб`єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності.
Правове відношення між власністю на земельну ділянку чи користування нею та обов`язком сплати земельного податку не припиняється у разі набуття власником чи користувачем земельної ділянки статусу суб`єкта господарювання та обрання ним виду економічної діяльності і системи оподаткування, які не передбачають використання земельної ділянки в господарській діяльності.
Тобто з набуттям ознак (якості) суб`єкта господарювання фізична особа, яка ним стала, не перестає бути власником чи користувачем земельної ділянки і не звільняється від обов`язку сплати земельного податку.
Як встановлено судом, позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець 12.07.2017 року, та основний вид економічної діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.
Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 01.03.2019 року, ОСОБА_1 є власником та землекористувачем земельних ділянок у кількості 215 шт. в тому числі на території Дмитрівської сільської ради (Дніпропетровська обл., Нікопольський район) та Криничуватська сільської ради (Дніпропетровська обл., Нікопольський район).
Відповідно до повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП від 22.08.2019 року, позивачем визначено 62 об`єкти.
Разом з тим, в підтвердження посилання на подання 03.03.2020 року уточнення до повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП позивачем не надано будь-яких доказів.
Також позивач у відповіді на відзив посилається на перебування у його власності протягом 2019 року лише 65 земельних ділянок та проведення об`єднання земельних ділянок протягом 2019 року, проте докази в підтвердження таких тверджень у матеріалах справи відсутні.
Що стосується розрахунку суми податкового зобов`язання, визначеного спірними податковими повідомленнями-рішеннями, суд зазначає наступне.
Червоногригорівською селищною радою прийнято рішення № 291-09/VІІ від 22.06.2018 року Про затвердження ставок земельного податку на території Червоногригорівської селищної ради, яким встановлено ставку податку на землю на 2019 рік на землі сільськогосподарського призначення за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження) 0,8 (для фізичних осіб).
Криничуватською сільською радою прийнято рішення №299-34/VІІ від 19.07.2018 року Про внесення змін до рішення сільської ради № 296-33 від 25.06.2018 р. Про земельний податок та орендну плату за земельну ділянку, яким встановлено ставку податку на землю на 2019 рік на землі сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за земельні ділянки за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено 0,5 (для фізичних осіб).
Зазначені дані були використані відповідачем під час здійснення розрахунку земельного податку, визначеного спірними податковими повідомленнями-рішеннями.
Щодо порушення порядку направлення спірних податкових повідомлень-рішень суд вказує, що згідно з пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
За приписами пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".
Документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги" та є доступним в електронному кабінеті.
Датою вручення платнику податків документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків. У разі якщо доставка документа відбулася після 18 години, датою вручення документа платнику податків вважається наступний робочий день. Якщо доставка відбулася у вихідний чи святковий день, датою вручення документа платнику податків вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем (пункт 42.4 статті 42 Податкового кодексу України).
Позивачем у поданому позові було підтверджено отримання в електронному кабінеті спірних податкових повідомлень-рішень.
Щодо посилання позивача на відсутність розрахунку грошового зобов`язання та невчасність надсилання податковим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення суд зазначає наступне.
Згідно пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.
Вказаною нормою не встановлено прямого обов`язку надсилання податковим органом розрахунку податкового зобов`язання. Такий розрахунок додається до податкового повідомлення-рішення за наявності такого.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2018 року у справі № 804/5370/17.
За приписами частин 1, 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За приписами частин 4-6 Кодексу адміністративного судочинства України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Так, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.
Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Під час судового розгляду позивачем на підтвердження наведених у позові доводів,а також на спростування правомірності винесення спірних податкових повідомлень-рішень не надано належних та допустимих доказів.
Враховуючи вищевикладене, позовна заява фізичної особи ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Враховуючи відмову у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-244, 246, 258, 262 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко