Справа № 120/2465/20-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 жовтня 2020 р. Справа № 120/2465/20-а
Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому проваджені в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )

до: Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (, вул. Острівська, 2, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, 24004), Головного центру оперативного документування та оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (, адреса: вул. Народна, 54 А, м. Київ, 03110)

про: визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправною, на думку позивача, бездіяльністю Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не проведення нарахування та виплати йому за період з 01.01.2016 року по 01.02.2018 року сум індексації грошового забезпечення. Тому, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 15.06.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою витребувано з Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України та зобов`язано надати суду у встановлений строк належним чином засвідчені копії наказу про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, наказу, яким останнього знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу військової частини, а також довідки про виплачені йому при звільненні суми коштів.

10.07.2020 року на адресу суду від представника Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову.

Одночасно, представником відповідача заявлено клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, яке мотивоване тим, що виплата індексації проводиться органом Державної прикордонної служби України, з якого військовослужбовець був виключений зі списків частини, у зв`язку із звільненням з військової служби, з урахуванням не виплаченої індексації грошового забезпечення під час проходження служби в інших органах Державної прикордонної служби України. На думку представника відповідача, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Могилів-Подільському прикордонному загоні повинно здійснюватись за останнім місцем проходження військової служби при звільненні Головним центром оперативного документування та оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України.

Позивач у своїх письмових поясненнях від 20.07.2020 року, викладених у відповіді на відзив, заперечив щодо задоволення даного клопотання. Свою позицію аргументував тим, що відповідно до пункту 1.3. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20.05.2008 року № 425 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Державної прикордонної служби України за місцем служби. У даному випадку, позивач такого клопотання не заявляє та не погоджується на заміну сторони, оскільки вважає, що індексація, як складова його грошового забезпечення повинна була нараховуватись та виплачуватись саме Могилів-Подільським прикордонним загоном, за місцем проходження служби.

31.07.2020 року на адресу суду від представника Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України надійшли заперечення на відповідь на відзив. Представник відповідача наголошує, що на момент виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20.05.2008 року № 425, а на момент виключення позивача зі списків особового складу прикордонного загону застосовувалась Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року № 558.

У той же час, положення зазначених нормативно-правових актів жодним чином не впливали на той факт, що остаточний розрахунок з урахуванням не нарахованої та невиплаченої індексації, керуючись вимогами пункту 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 року № 1115/2009, мала здійснити військова частина, яка виключала позивача зі списків особового складу у зв`язку із звільненням з військової служби у запас Збройних Сил України.

Поряд із цим, представник відповідача просить суд врахувати, відповідно до пункту 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Таким чином, виходячи із зміни у розмірі посадового окладу в бік збільшення за результатами переміщення по службі, базовим місяцем для обрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно став місяць такого збільшення, тобто серпень 2016 року. Тому, відповідно до інформації щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення у 2016 році відносно позивача, починаючи з серпня 2016 року, наявної у матеріалах справи, у зв`язку із зміною базового місяця для нарахування індексації, пов`язаного із збільшенням розміру посадового окладу та інших змін складових частин грошового забезпечення у 2016 році, індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась.

Враховуючи попередні базові місяці, на думку представника відповідача, право для виплати індексації ОСОБА_1 виникло у тільки грудні 2016 року.

Щодо інших періодів (з січня по липень 2016 року та з грудня 2016 року по лютий 2018 року) вказано, що саме у зв`язку із обмеженими показниками помісячного розпису Державного бюджету, затвердженого для Могилів-Подільського прикордонного загону на спірний період, індексація грошового забезпечення позивачу у зазначений проміжок часу не нараховувалась та не виплачувалась.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.08.2020 року, враховуючи характер заявлених предмета та підстав даного адміністративного позову, а також відсутність відповідної згоди позивача, у задоволенні клопотання представника відповідача про заміну первісного відповідача належним відповідачем відмовлено. Залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головний центр оперативного документування та оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) та встановлено строк для надання відзиву на позовну заяву, з поясненнями по суті заявлених вимог та доданням підтверджуючих документів.

Даною ухвалою також витребувано з Головного центру оперативного документування та оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) та зобов`язано надати суду у встановлений строк належним чином засвідчені копії наказу про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, наказу, яким останнього знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу військової частини, а також довідки про виплачені позивачу при звільненні суми коштів.

Позиція Головного центру оперативного документування та оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) з приводу заявлених позовних вимог, викладена у відзиві на адміністративний позов від 19.08.2020 року, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні даного позову. Зокрема зазначає, що відповідно до положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Представник відповідача зауважує на тому, що головним розпорядником коштів є Міністерство внутрішніх справ України.

Окрім того, при прибутті для подальшого проходження військової служби, у грошовому атестаті № 40, який було надано з Могилів-Подільського прикордонного загону, будь-якої інформації про заборгованість перед позивачем по невиплаченій індексації не вказувалось.

У свою чергу, під час проходження військової служби у Головному центрі оперативного документування та оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України позивачу була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення у повному обсязі.

07.09.2020 року позивачем подано відповідь на відзив, у якій останній вважає доводи відповідача безпідставними та необґрунтованими, а адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню. При цьому вказано, що проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

25.09.2020 року Головний центр оперативного документування та оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) подав заперечення на відповідь на відзив, у якому підтримав заперечення, обґрунтовані у відзиві, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

28.05.2015 року ОСОБА_1 отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 .

Як свідчать матеріали справи, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.07.2014 року № 181-ос лейтенанта ОСОБА_1 , який прибув після закінчення навчання у Національній академії Державної прикордонної служби України м. Хмельницький, для подальшого проходження служби зараховано до списків особового складу та всіх видів забезпечення прикордонного загону з 02.07.2014 року.

Згідно з наказом начальника Могилів-Подільського прикордонного загону від 15.07.2014 року № 200-ос позивач, призначений наказом Голови Державної прикордонної служби України від 27.06.2014 року № 500-ос оперуповноваженим прикордонного оперативно-розшукового відділення відділу прикордонної служби "Вінниця" IV категорії (тип А), вважається таким, що прийняв посаду і справи та приступив до їх виконання з 07.07.2014 року.

Відповідно до наказу начальника Могилів-Подільського прикордонного загону від 11.08.2016 року № 300-ос старшого лейтенанта ОСОБА_1 , який після здачі справ і посади оперуповноваженого прикордонного оперативно-розшукового відділення відділу прикордонної служби "Вінниця" IV категорії (тип А) згідно з наказом начальника Південного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 03.06.2016 року № 186-ос вибув у розпорядження начальника Південного регіонального управління (І категорії) для подальшого проходження служби, виключено зі списків особового складу прикордонного загону з 11.08.2016 року.

Наведене свідчить, що у період з 02.07.2014 року по 11.08.2016 року позивач перебував у списках особового складу та на всіх видах забезпечення у Могилів-Подільському прикордонному загоні.

У подальшому, наказом начальника 24 прикордонного загону від 18.05.2018 року № 136-ос, офіцера (оперуповноваженого) шостого сектору (з місцем дислокації населений пункт Вінниця) міжрайонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації населений пункт Могилів-Подільський) оперативно-розшукового управління Південного регіонального управління (І категорії) старшого лейтенанта ОСОБА_1 , який вибув згідно з наказом Голови Державної прикордонної служби України від 23.04.2018 року № 356-ос, до Головного центру оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України для подальшого проходження служби, виключено зі всіх видів забезпечення з 20.05.2018 року.

Тобто, у період з 12.08.2016 року по 20.05.2018 року позивач перебував у списках особового складу Південного регіонального управління (1 категорії) та вибув до Головного центру оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України для подальшого проходження служби.

20.05.2020 року позивач звернувся до відповідача із письмовим запитом про надання інформації щодо розміру нарахованої та виплаченої йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 23.04.2018 року, із розбивкою помісячно.

За результатами розгляду запиту, листом Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 27.04.2020 року № 11/Л-1 позивача повідомлено, що у зв`язку з обмеженими показниками помісячного розпису Державного бюджету, затвердженого для Могилів-Подільського прикордонного загону з 2016 року по лютий 2018 року, індексація грошового забезпечення позивачу у зазначений проміжок часу не нараховувалась та не виплачувалась.

Згідно з наказом начальника Головного центру оперативного документування та оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) від 03.03.2020 року № 40-ОС позивача, старшого офіцера (старшого оперуповноваженого) третього відділення другого відділу другого центру Головного центру оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України, звільненого наказом Голови Державної прикордонної служби України від 24.02.2020 року № 186-ОС з військової служби у запас відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за підпунктом "г", знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу 03.04.2020 року.

Вважаючи, що відповідачем протиправно не виплачено йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.02.2018 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян, які знаходяться на службі в Збройних Силах України і інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України закріплює право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі за текстом Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регламентуються Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року № 1282-XII (далі за текстом Закон № 1282-XII).

У розумінні статті 1 вказаного Закону індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Положеннями статті 2 Закону № 1282-XII встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Підтримка купівельної спроможності соціальних виплат, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму, здійснюється шляхом перегляду їх розміру у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму відповідно до законодавства.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Тобто, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно зі статтею 5 Закону № 1282-ХІІ підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

За приписами статті 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі за текстом Порядок № 1078).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Пунктом четвертим Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Як встановлено судом, відповідачем не здійснювалась індексація грошового забезпечення позивача за період 01.01.2016 року по 01.02.2018 року, що підтверджується відповідною інформацією щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення у спірний період.

При цьому, за результатами розгляду запиту на інформацію позивача від 16.04.2020 року, Могилів-Подільським прикордонним загоном імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України не заперечувався факт не здійснення індексації грошового забезпечення позивача у зазначений період.

Обґрунтовуючи правомірність своїх дій, відповідачі зазначають, що індексація грошового забезпечення військовослужбовців у цьому періоді не нараховувалась та не виплачувалась у зв`язку із обмеженими показниками помісячного розпису Державного бюджету, затвердженого для Могилів-Подільського прикордонного загону з 2016 року по лютий 2018 року.

Разом із тим, такі посилання суд оцінює критично, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

Частиною першою, другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року у справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 року у справі № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 825/874/17 та від 19.06.2019 року у справі № 825/1987/17.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що відсутність бюджетних асигнувань на виплату індексації грошового забезпечення жодним чином не може впливати на наявність або відсутність у позивача права на отримання такої індексації, оскільки відповідне право гарантується законом, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін є безумовним обов`язком відповідача.

Як уже зазначалося судом, позивач був виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 не у зв`язку із звільненням, а у зв`язку із переведенням для подальшого проходження служби до Головного центру оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України.

Згідно з наказом Голови Державної прикордонної служби України від 24.02.2020 року № 186-ОС позивач звільнений з військової служби у запас відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за підпунктом "г", а наказом начальника Головного центру оперативного документування та оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) від 03.03.2020 року № 40-ОС - виключений зі списків особового складу та усіх видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 року № 1115/2009, особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Державної прикордонної служби України розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням. У разі спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільненні, йому в день виключення із списків особового складу виплачується сума, не оспорювана керівництвом органу Державної прикордонної служби України, у якому проходив службу цей військовослужбовець.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року № 558, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Зазначеним нормам відповідає пункт 1.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20.05.2008 року № 425 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин).

При цьому, виходячи із загальних положень трудового законодавства, саме на власника (роботодавця) покладено обов`язок провести повний розрахунок із працівником належних йому до виплати грошових сум у зв`язку з його звільненням.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що здійснення розрахунку за всіма видами матеріального та фінансового забезпечення за всі періоди проходження служби здійснюється у разі звільнення особи з військової служби. При цьому, нарахування та виплата відповідних сум здійснюється за останнім місцем служби, тобто органом Державної прикордонної служби України, з якого військовослужбовець був виключений зі списків особового складу, у зв`язку із звільненням з військової служби.

Відтак, враховуючи, що позивач був звільнений з військової служби саме з Головного центру оперативного документування та оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), то і виплату індексації грошового забезпечення за спірний період, повинен був здійснити Головний центр оперативного документування та оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ).

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Однак, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналізуючи у сукупності фактичні обставини справи та норми закону, виходячи з принципу верховенства права, з метою повного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Головного центру оперативного документування та оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.02.2018 року включно.

Суд також враховує обставини, наведені представником відповідача у відзиві на позовну заяву та письмових запереченнях, які стосуються змін базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення позивача, пов`язаного із збільшенням розміру його посадового окладу та інших змін складових частин грошового забезпечення у 2016 році (в бік збільшення).

У той же час, питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватись позивачу, належить до компетенції відповідача при нарахуванні та виплаті відповідних сум. Відтак, суд не може встановити базовий місяць для нарахування позивачу індексації грошового забезпечення, так як уповноважений лише встановити право позивача на її отримання.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги в частині нарахування та виплати індексації підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного центру оперативного документування та оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити розрахунок, нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.02.2018 року з урахуванням зміни базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення, пов`язаного із збільшенням розміру його посадового окладу та інших змін складових частин його грошового забезпечення у 2016 році.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову частково.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного центру оперативного документування та оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.02.2018 року включно.

Зобов`язати Головний центр оперативного документування та оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити розрахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.02.2018 року включно з урахуванням зміни базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення, пов`язаного із збільшенням розміру його посадового окладу та інших змін складових частин його грошового забезпечення у 2016 році.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );
Відповідач 1: Могилів-Подільський прикордонний загін імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (, вул. Острівська, 2, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, 24004);
Відповідач 2: Головний центр оперативного документування та оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (, адреса: вул. Народна, 54 А, м. Київ, 03110).

Рішення у повному обсязі виготовлене: 20.10.2020 року

Суддя Чернюк Алла Юріївна