Справа № 524/4960/20
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 жовтня 2020 р.Справа № 524/4960/20

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Жигилія С.П. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.09.2020 року по справі № 524/4960/20

за позовом ОСОБА_1

до Командира взводу № 2 роти ТОР батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області - старшого лейтенанта поліції Возної Марини Ігорівни , Департаменту патрульної поліції України

третя особа: Управління патрульної поліції в м.Кременчук

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.09.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Командира взводу № 2 роти ТОР батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області - старшого лейтенанта поліції Возної Марини Ігорівни , Департаменту патрульної поліції України, третя особа: Управління патрульної поліції в м.Кременчук про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишено без розгляду.

На вищезазначену ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач зазначає, що національне законодавство не містить прямої норми, яка б зобов`язувала позивачів у справах про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності сплачувати судовий збір, який є різновидом судових витрат. Натомість, відповідно до частини четвертої статті 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита, що також є (було) частиною судових витрат. Тобто, природа цих платежів є ідентичною. Наразі наявна правова колізія, яку вже не один рік тлумачать різні судові інстанції. Законодавець нарешті звернув увагу на цю проблематику, що виявилось у законопроекті № 3424 від 04.05.2020. У висновку Головного науково-експертного управління зазначено: "Водночас слід звернути увагу на те, що на відміну від позивачів, які за власною ініціативою звертаються до загальних, господарських чи адміністративних судів з відповідними позовами, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності, залучаються до участі у судочинстві не зі своєї волі, а тому виглядає нелогічним і несправедливим покладення на них, окрім обов`язку нести ті обмеження, які пов`язані з накладенням на них адміністративного стягнення, ще й обов`язку сплачувати за це судовий збір. Враховуючи викладене, вважаємо, що від сплати судового збору повинні звільнятися не тільки ті особи, які оскаржують постанову суду чи рішення відповідного органу (посадової особи) у справі про відповідне адміністративне правопорушення, а й ті, які в силу вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону та ст. 40-1 КУпАП зобов`язані його сплачувати у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення на них адміністративного стягнення.». Зазначений законопроект прийнято за основу 02.09.2020.

З урахуванням правової колізії, принципу надання можливості доступу до правосуддя та забезпечення відновлення порушених прав громадянина, позивач вважає за необхідне звільнити його від сплати судового збору при поданні даної апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи клопотання про звільнення від сплати судового збору, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що дане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №543/775/17 визначено правову позицію, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України "Про судовий збір" , які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що у випадку незгоди із судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, позивач вправі оскаржити його в апеляційному порядку. Однаковою мірою це стосується й відповідача у спірних правовідносинах, оскільки він, як рівноправна сторона в адміністративній справі, також має право на апеляційне/касаційне оскарження судового рішення. Чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Враховуючи положення Закону України "Про судовий збір", правову позицію Великої Палати Верховного Суду, апеляційний суд зазначає, що у справах про оскарження постанови про адміністративне правопорушення учасники справи не є звільненими від сплати судового збору за подання відповідних позовних заяв, а ставка судового збору за подання позовів у справах про притягнення до адміністративної відповідальності складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, у даній справі у скаржника відсутня пільга щодо сплати судового збору, зокрема, за подання апеляційної скарги.

Посилання позивача на законопроект № 3424 від 04.05.2020 колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки відповідний закон, який звільняє позивачів від сплати судового збору за вказаною категорією справ, не прийнято.

В свою чергу, згідно з нормами п. 5 ч. 2 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, за відсутності відповідного закону, колегія суддів в даному випадку застосовує правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №543/775/17.

Щодо посилань позивача на ст. 133 КАС України колегія суддів зауважує на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати, а єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити. Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, для застосування судом положень ч. 1 ст. 133 КАС України повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 р. у справі "Креуз проти Польщі", вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Разом з тим, доводи заявника щодо необхідності звільнення від сплати судового збору та неспроможності сплатити судовий збір не підтверджуються жодними належними і допустимими, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, доказами, а отже, не є достатньою і необхідною підставою для звільнення від сплати судового збору (або для відстрочення його сплати), відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 133, 243, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.09.2020 року по справі № 524/4960/20 за позовом ОСОБА_1 до Командира взводу № 2 роти ТОР батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області - старшого лейтенанта поліції Возної Марини Ігорівни , Департаменту патрульної поліції України, третя особа: Управління патрульної поліції в м.Кременчук про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя П`янова Я.В.
Судді Жигилій С.П. Спаскін О.А.