Справа № 280/4191/20
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № 280/4191/20
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Чепурнова Д.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.08.2020р. у справі №280/4191/20
за позовом:ОСОБА_1
до: про: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області визнання бездіяльності протиправною за зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

24.06.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. / а.с. 1-8/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.06.2020р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №280/4191/20 та справа призначена до судового розгляду /а.с. 38/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві, на те, що він працював в органах прокуратури та 11.01.2020р. у зв`язку з наявністю права на призначення пенсії за вислугу років він звернувся з відповідною заявою до ГУ ПФУ у Запорізькій області, до якої надав усі необхідні документи для призначення пенсії за вислугу років щодо підтвердження наявності необхідної вислуги років та стажу роботи на посадах прокурорів, але відповідач листом від 20.01.2020р. за вих. №139/02.8 повідомив його про те, що йому відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років з огляду на те, що відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» право на пенсійне забезпечення за вислугу років мають прокурори незалежно від віку, які звернулись у період з 01.10.2019р. по 30.09.2020р. та мають вислугу років не менш 24 роки 06 місяців, з них робота на посадах прокурорів не менш 14 років 06 місяців, а він відповідно до наданих документів має стаж роботи за вислугою років 17 років 05 місяців 28 днів та на прокурорських посадах 15 років 4 місяці. Але позивач не згодний з таким рішенням пенсійного органу з огляду на те, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, зараховується на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці, і він з 02.11.2015р. по 30.04.2018 р. брав безпосередню участь в антитерористичній операції, проходивши службу на посаді прокурора та начальника відділу представництва інтересів громадянина або держави, протидії корупції у воєнній сфері військової прокуратури сил антитерористичної операції, і за за період проходження служби в зоні проведення антитерористичної операції, йому було зараховано на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, а всього на пільгових умовах (станом на 01.09.2019р.) календарна вислуга років складає 07 років 07 місяців 28 днів за період проходження служби протягом якого він брав участь в антитерористичній операції, але відповідачем це не було прийнято до уваги. Тому позивач вважає що станом на 01.09.2019р. його вислуга років складає 25 років 08 місяців 12 днів, що є достатнім для призначення пенсії за вислугу років, а отже відповідач був зобов`язаний її призначити з 11.01.2020р. (дата звернення з заявою до відповідача), і просив суд: - визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні та подальшої виплати з 11.01.2020р. йому пенсії за вислугу років - 25 років 08 місяців 12 днів, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»; - зобов`язати відповідача скасувати рішення №139/02.8 від 20.01.2020р. щодо відмови в призначенні та виплаті з 11.01.2020р. позивачу пенсії за вислугу років - 25 років 08 місяців 12 днів, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»; - зобов`язати відповідача призначити та виплачувати з 11.01.2020р. позивачу пенсію за вислугу років - 25 років 08 місяців 12 днів, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»; - зобов`язати відповідача прийняти рішення (розпорядження) щодо призначення та виплати з 11.01.2020р. позивачу пенсії за вислугу років - 25 років 08 місяців 12 днів, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.08.2020р. у справі №280/4191/20 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо відмови у призначенні та подальшої виплати з 11.01.2020р. ОСОБА_1 пенсії за вислугу років - 25 років 08 місяців 12 днів, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»; зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області прийняти рішення (розпорядження) щодо призначення та виплати з 11.01.2020р. ОСОБА_1 пенсії за вислугу років - 25 років 08 місяців 12 днів, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено / а.с.109-112/.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 06.08.2020р., подав апеляційну скаргу /а.с. 117-119/.

Адміністративна справа №280/4191/20, разом з матеріалами апеляційної скарги позивача, надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 15.09.2020р. / а.с. 116,124/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 16.09.2020р. у справі №280/4191/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.08.2020р. у справі №280/4191/20 / а.с. 125/ та апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження призначено на 20.10.2020р. /а.с. 126/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством строк та спосіб було повідомлено учасників справи /а.с. 127-129/.

Відповідач , посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 117-119/ на те, що він не погоджується з рішенням суду першої інстанції від 06.08.2020р., оскільки судом під час розгляду справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив суд рішення суду від 06.08.2020р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що 11.01.2020р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач у цій адміністративній справі, у зв`язку з наявністю права на призначення пенсії за вислугу років звернувся з відповідною заявою до ГУ ПФУ у Запорізькій області - відповідача у справі, / а.с. 50/, до якої ним було надано усі необхідні документи для призначення пенсії за вислугу років щодо підтвердження наявності необхідної вислуги років та стажу роботи на посадах прокурорів /а.с. 53-94/, але рішенням відповідача, яке оформлено листом за вих. №139/02.8 від 20.01.2020р. / а.с. 9/, позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії за вислугу років з огляду на те, що відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» право на пенсійне забезпечення за вислугу років мають прокурори незалежно від віку, які звернулись у період з 01.10.2019р. по 30.09.2020р. та мають вислугу років не менш 24 роки 06 місяців, з них робота на посадах прокурорів не менш 14 років 06 місяців, а він відповідно до наданих документів має стаж роботи за вислугою років 17 років 05 місяців 28 днів та на прокурорських посадах 15 років 4 місяці / а.с. 95/.

При цьому необхідно зазначити, що вищенаведені фактичні обставини справи, щодо дати звернення позивача до відповідача з заявою про призначення пенсії, факту надання позивачем усіх необхідних для призначення обраного ним виду пенсії документів, дата та зміст прийнятого відповідачем рішення за результатами розгляду заяви позивача не заперечувались учасниками справи під час її розгляду судом.

Спірним питанням у цій справі є правомірність прийнятого відповідачем у справі рішення відповідача, яке оформлено листом за вих. №139/02.8 від 20.01.2020р. / а.с. 9/, для розв`язання якого необхідно встановити наявність, або відсутність, у позивача у справі права на пенсійне забезпечення за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі, з огляду на вищенаведене, а також з урахуванням того, що під час розгляду справи судом встановлено, що з 02.11.2015р. року по 30.04.2018р. позивач у справі брав безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України / а.с. 19-23/, врегульовано нормами Конституції України, Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про державну службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення».

Сукупний аналіз положень ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , ст. 1 Закону України «Про державну службу», ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» , положень пп. «в» п. 3 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992р. «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей», яким визначено певний перелік служби (роботи), яка зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, положень п. 2.3 розділу 2 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014р., яким передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три, дає можливість зробити висновок про те, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

При цьому необхідно зазначити, що аналогічний висновок зроблено Верховним Судом та висловлено у постановах від 05.06.2018 р. у справі №348/347/17, від 30.07.2019 р. у справі № 346/1454/17, від 02.04.2020р. у справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17), від 16.06.2020р. у справі №185/7049/16-а.

Тому з огляду на положення ч. 5 ст. 242 КАС України колегія суддів вважає, що період проходження позивачем у справі служби у зоні проведення антитерористичної операції (у подальшому - участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях) з 02.11.2015р. року по 30.04.2018р. підлягає зарахуванню позивачу на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, що свідчить про те, що станом на 01.09.2019р. на пільгових умовах календарна вислуга років позивача складає 07 років 07 місяців 28 днів, загальна вислуга років, що дає право виплату щомісячної надбавки за вислугу років, включаючи пільгову вислугу років складає 25 років 8 місяців 12 днів, що підтверджується належними письмовими доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи / а.с. 19-23/. І які також були надані позивачем відповідача у справі разом із заявою про призначення пенсії за вислугу років 11.02.2020р.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідачем у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, протиправно не було взято до уваги наявність у позивача вислуги років у пільговому обчисленні, та не було зараховано її у пільговому обчисленні до вислуги років, що свідчить про те, що дії відповідача щодо відмови у призначенні та подальшої виплати з 11.01.2020р позивачу пенсії за вислугу років - 25 років 08 місяців 12 днів, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», які оформлені листом №139/02.8 від 20.01.2020р. є протиправними, і суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем у справі позовних вимог щодо визнання такий дії відповідача протиправними та задовольнив цю частину позовних вимог.

Під час вирішення питання щодо обрання способу захисту порушеного права позивача, яке полягає у протиправній відмові у призначенні йому з 11.01.2020р. пенсії за вислугу років - 25 років 08 місяців 12 днів, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням відсутності документу у формі рішення про відмову у призначення пенсії позивачу, колегія суддів вважає, що не можуть бути задоволені вимоги позивача про скасування листа відповідача №139/02.8 від 20.01.2020р., а належним та ефективним способом відновлення (захисту) порушеного права позивача, який виключить подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникне необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, з урахуванням змісту порушеного права позивача та тривалості його порушення, є зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається, що узгоджується з правовою позицією Верхового Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, яка висловлена у постанові від 28.11.2019р. у справі №2340/3933/18.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача прийняти рішення (розпорядження) щодо призначення та виплати позивачу у справі з 11.01.2020р. пенсії за вислугу років - 25 років 08 місяців 12 днів, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України, що свідчить про те, що суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо необхідності відновлення порушеного право позивача саме у такий спосіб.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду справи, та приймаючи до уваги наведені норми чинного законодавства, яке регулює відносини, що виникли між сторонами у цій справі, колегія суддів вважає, що відповідачем під час розгляду судом цієї справи не було доведено правомірності вчинених ним дій щодо відмови позивачу у призначенні та подальшої виплати з 11.01.2020р позивачу пенсії за вислугу років - 25 років 08 місяців 12 днів, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (лист відповідача №139/02.8 від 20.01.2020р.), а факт порушення права позивача на призначення з 11.01.2020р. пенсії за вислугу років - 25 років 08 місяців 12 днів, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, тому суд першої інстанції постановив у справі правильне рішення про часткове задоволення заявлених позивачем у справі позовних вимог та обрав ефективних спосіб відновлення та захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення.

Приймаючи до уваги вищевикладене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, та ухвалено законне рішення і оскільки апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судового рішення , тому колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 06.08.2020р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди заявника апеляційної скарги з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, і не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.08.2020р. у справі №280/4191/20 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Постанову виготовлено на підписано 20.10.2020р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя Д.В. Чепурнов