Справа № 160/6084/20
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2020 року Справа № 160/6084/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування вимоги та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо нарахування ОСОБА_1 суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування у розмірі 9953 грн. 12 коп. (дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три гривні, дванадцять копійок);
- скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) у розмірі 9953 грн. 12 коп. (дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три гривні, дванадцять копійок) № Ф-108420-17/65 від 12 березня 2020 року;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області вчинити дії щодо коригування даних (показників) інтегрованої картки ОСОБА_1 , шляхом виключення нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування розмірі 9953 грн. 12 коп. (дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три гривні, дванадцять копійок);
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області закрити інтегровану картку платника єдиного соціального внеску фізичної особи-підприємця- ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області зняти ОСОБА_1 з обліку та внести відповідні записи до реєстру страхувальників із зазначенням дати та підстави зняття з обліку.
На адресу суду надійшов письмовий відзив на позов, у якому представник відповідача в задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач як фізична особа-підприємець та відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування був платником єдиного внеску, за даними інтегрованої картки платника податків, з урахуванням відповідних сплат, за позивачем наявний борг зі сплати Єдиного внеску за 2017-2018рр. та Ікв. 2019р. у розмірі 9953,12грн., у зв`язку з чим 12.03.2020р. була сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 9953 грн. 12 коп. № Ф-108420-17/65.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до пункту 3 Розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній з 02.04.2020), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.
Першим днем для прийняття рішення по даній справі є 09.08.2020 вихідний день (неділя), також припадає на період перебування судді у відпустці, у зв`язку з чим, дане рішення прийнято першим робочим днем 26.06.2020р.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що 14.10.2010 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було зареєстровано фізичною особою-підприємцем, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію №569132, яка наявна в матеріалах справи.
Згідно довідок Військової частини НОМЕР_2 від 04.10.2016 року за №3886, від 30.05.2017 року за №71/КП солдат ОСОБА_1 перебував на військовій службі з 30.08.2016 року.
Також, відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_3 від 10.07.2017 року за №1331/КП у період з 12.06.2017 року по 10.07.2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції.
Відповідно до посвідчення серія НОМЕР_4 від 29.03.2017 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року по справі №160/6573/19, яке набрало законної сили 13.11.2019р. дану вимогу визнано протиправною та скасовано.

Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010р. №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464).

У розумінні п.3 ч.1 ст.1 Закону №2464, застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За визначеннями, наведеними у п.4-5 ч.1 ст.1 Закону №2464, мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця, тоді як, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону №2464 є платниками єдиного внеску.

Згідно ч.1 ст.2 Закону №2464, дія цього поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Як визначено у ч.1 ст.3 Закону №2464, збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами, зокрема, обов`язковості сплати; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Абзацом першим п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464 визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Згідно із абз.2 п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464 (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»), у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За приписами ч.4 ст.8 Закону №2464, порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону №2464, єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Згідно п.3 ч.1 ст.14 Закону №2464, на органи доходів і зборів покладено обов`язок здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Відповідно до абз.3 ч.8 ст.9 Закону №2464, платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з ч.2 ст.25 цього Закону, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Абзацом 1 частини четвертої цієї статті визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

08.06.2014 набрав чинності Закон України від 20.05.2014 року №1275-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації", яким розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" доповнено пунктом 92, відповідно до якого під час особливого періоду, визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", якщо вони не є роботодавцями.

Підставою для такого звільнення є заява фізичної особи - підприємця та копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, із зазначенням даних про призов такої особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які подаються до органу доходів і зборів фізичною особою - підприємцем протягом 10 днів після її демобілізації. Якщо демобілізована фізична особа - підприємець перебуває на лікуванні (реабілітації) у зв`язку з виконанням обов`язків під час мобілізації, заява і копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, подаються протягом 10 днів після закінчення її лікування (реабілітації).

Законом від 20.05.2014 №1275-VII встановлено, що цей пункт застосовується з першого дня мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 17 березня 2014 №303 "Про часткову мобілізацію", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію", та протягом усього особливого періоду.

Аналогічні норми містяться і в Інструкції Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 28.03.2016 року №393).

Зокрема, пунктом 7 розділу ІV вказаної Інструкції визначено, що протягом особливого періоду, визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", платники, визначені підпунктами 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, якщо вони не є роботодавцями.

При цьому зазначені платники звільняються від виконання обов`язків платника єдиного внеску, якщо вони не є роботодавцями, з першого календарного дня місяця призову на військову службу під час мобілізації платника до останнього календарного дня місяця, в якому платника було демобілізовано або завершено його лікування (реабілітацію).

Таким чином, за змістом пункту 92 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (із змінами внесеними Законом України від 20.05.2014 №1275-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації") та пункту 7 Інструкції Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування передбачено, що підставою для звільнення від виконання обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", є:

- призов на військову службу під час мобілізації;

- або залучення до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами, наявними у матеріалах справи, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 30.08.2016 року та у період з 12.06.2017 року по 10.07.2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції.

14.11.2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-108420-17 про з єдиного соціального внеску за 2017 та 2018 роки в розмірі 16499,54 грн., у тому числі недоїмки 15 819,54 грн., штрафи 680,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року по справі №160/6573/19, яке набрало законної сили 13.11.2019р. дану вимогу визнано протиправною та скасовано.

У вказаному рішенні зазначено, що факт перебування позивача у лавах Збройних Сил України по мобілізації та залучення до виконання важливих мобілізаційних завдань особливого періоду з 30.08.2016 по теперішній час підтверджується наявними у справі та дослідженими судом письмовими доказами, а отже, доведено правомірність підстав звільнення позивача від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування наразі.

Таким чином, вказаним рішенням суду, яке набрало законної сили встановлено відсутність у ОСОБА_1 обов`язку сплати єдиного соціального внеску у 2017-2018 роках.

Згідно ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо нарахування позивачу заборгованості зі сплати ЄСВ за 1 квартал 2019р., суд зазначає, що у вказаному періоді позивач також був звільнений від сплати зобов`язань із ЄСВ за обставинами, які встановлені судовим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року по справі №160/6573/19, а саме було встановлено факт перебування позивача у лавах Збройних Сил України по мобілізації та залучення до виконання важливих мобілізаційних завдань особливого періоду з 30 серпня 2016 року по дату прийняття рішення 19.08.2019р.

Крім того, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ОСОБА_1 31.01.2019р. внесено запис №2074552 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем.

Суд дійшов висновку про те, що у відповідача були відсутні правові підстави для нарахування позивачу зобов`язань зі сплати ЄСВ та формування і направлення позивачу оскаржуваної вимоги, відповідно остання є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача виключити з інтегрованої картки платника податків позивача заборгованість з єдиного внеску в розмірі 9953,12 грн., суд зазначає наступне.

Так, оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС згідно із Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422.

За змістом зазначеного Наказу, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Інтегрована картка платника це форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами. Інтегрована картка платника містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в інтегрованій картці платника розрахункових операцій.

Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в інтегрованій карті платника облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

Оскільки облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника, то на переконання суду матеріально-правовий інтерес платника податків полягає в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові №813/7097/14 від 28 лютого 2020 року, який є обов`язковим для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Таким чином, беручи до уваги те, що суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної вимоги, ефективним способом відновлення прав позивача, на думку суду, є зобов`язання контролюючого органу провести коригування даних (показників) його інтегрованої картки, шляхом виключення сум єдиного соціального внеску в розмірі 9953,12 грн., оскільки це забезпечить поновлення майнових прав платника податків, порушених оскаржуваною вимогою № Ф-108420-17/65 від 12.03.2020 року.

На думку суду, безпідставне систематичне винесення контролюючим органом вимог про сплату боргу (недоїмки) та направлення їх позивачу змушує позивача постійно вживати активних заходів щодо захисту своїх порушених прав та інтересів, що вимагає додаткових затрат часу, пов`язаних з підготовкою скарг на рішення контролюючого органу та матеріальних витрат, пов`язаних із зверненням до суду, відправкою поштової кореспонденції тощо.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зняти з податкового обліку ФОП ОСОБА_1 та зобов`язання внести зміни до інтегрованої картки платника податків шляхом виключення з неї недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску, позивач зазначив, що належним способом захисту порушених його прав та інтересів є виключення з інтегрованої картки платника податків інформації про наявність у позивача боргу зі сплати єдиного соціального внеску з огляду на протиправність винесення контролюючим органом вимог про сплату бору та відсутність у позивача статусу фізичної особи-підприємця.

Відповідно до пункту 11.18 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 22.04.2014 №462), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300, зняття з обліку самозайнятих фізичних осіб як платників податків у контролюючих органах здійснюється у такому порядку: 1) підставою для зняття фізичної особи-підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки.

Дата зняття з обліку фізичної особи-підприємця відповідає даті отримання відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Дані про зняття з обліку платника податків фіксуються в журналі за формою №6-ОПП. Номер зняття з обліку відповідає номеру відповідного запису в журналі за формою №6-ОПП.

Дані про зняття з обліку фізичної особи-підприємця передаються контролюючим органом за основним місцем обліку такого платника податків до Єдиного державного реєстру із зазначенням: дати та номера запису про зняття з обліку, назви та ідентифікаційного коду контролюючого органу, у якому платника податків знято з обліку.

Згідно пункту 9 графи 1 розділу ІI Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 №422, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881, ІКП закриваються структурним підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, у разі проведення заходів щодо зняття з обліку платників в органах ДФС у зв`язку з припиненням платника податків або відсутністю за неосновним місцем обліку об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням.

Заходи щодо зняття з обліку платників в органах ДФС у зв`язку з припиненням платника податків проводяться відповідно до порядку обліку платників податків і зборів та порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За результатами проведення відповідних заходів у зв`язку з ліквідацією або реорганізацією платника податків орган ДФС за основним місцем обліку формує відомості про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати податків і зборів та відомості про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати єдиного внеску.

Підрозділ, який здійснює облік платежів та інших надходжень, за основним та неосновним місцем обліку закриває ІКП не пізніше наступного робочого дня після формування відомостей в частині тих податків і зборів, щодо яких відсутня заборгованість на відповідній території, та відомостей з відміткою про відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску.

Дата зняття з обліку відповідає даті закриття останньої ІКП або даті отримання повідомлення державного реєстратора про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи у разі, якщо на момент отримання такого повідомлення були закриті всі ІКП.

При цьому, суд акцентує увагу, оскільки за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань позивач не має статусу ФОП, 31.01.2019р. внесено запис №2074552 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, то відповідно відсутні підстави для ведення ІПК зі сплати єдиного внеску щодо ФОП ОСОБА_1 .

Зміст наведених положень Порядку обліку платників податків і зборів та Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в контексті обраного позивачем способу захисту, дає підстави для висновку, що належним способом захисту порушених прав та інтересів позивача буде зняття з податкового обліку ФОП ОСОБА_1 та закриття інтегрованої картки платника - ФОП ОСОБА_1 по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з одночасним формуванням відомостей про відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску, з огляду на протиправне нарахування контролюючим органом єдиного внеску позивачу, та з метою недопущення подальшого порушення прав, свобод і інтересів позивача.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про нарахування позивачу суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, суд зазначає наступне.

Обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів таких правовідносин і мають обов`язковий характер. Отже, предметом оскарження є дії суб`єкта владних повноважень, якщо вони обмежують чи порушують права чи законні інтереси особи.

У розглянутому спорі обґрунтування з боку позивача протиправності дій відповідача полягають у прийнятті ним оскаржуваної Вимоги про сплату боргу.

Таким чином, належним способом захисту порушеного права позивача є оскаржена Вимога, яка породжує правові наслідки та може порушувати права особи.

У зв`язку з викладеним, суд зазначає, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача не підлягають задоволенню, оскільки обраний позивачем спосіб захисту не відповідає його змісту, наслідком зазначених дій є оскаржуване рішення (Вимога), яке і є предметом оскарження за даним адміністративним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на сукупність викладених обставин, з урахуванням вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровської області (49005, м.Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, ) про визнання дій протиправними, скасування вимоги та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) у розмірі 9953 грн. 12 коп. (дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три гривні, дванадцять копійок) № Ф-108420-17/65 від 12 березня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області здійснити дії щодо коригування даних (показників) інтегрованої картки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом виключення нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування розмірі 9953 грн. 12 коп. (дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три гривні, дванадцять копійок).

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області зняти ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з обліку та внести відповідні записи до реєстру страхувальників із зазначенням дати та підстави зняття з обліку.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області закрити інтегровану картку платника єдиного соціального внеску фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова