Справа № 683/1232/20
Суддя: Завадська О. П.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 683/1232/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої судді Завадської О.П.

при секретарях судових засідань Васічевій О.В., Свідерській К.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові Хмельницької області справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Старокостянтинівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області капрала поліції Григорчука Романа Віталійовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

29 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області капрала поліції Григорчука Р.В. про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАк № 2350583 від 06 квітня 2020 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 квітня 2020 року о 21 год 19 хв по вул. К.Острозького, 70 м. Старокостянтинова Хмельницької області, керуючи автомобілем ЗАЗ 110247 державний номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції і відповідач вказав йому на непрацюючий задній лівий стоп, дане формулювання обвинувачення для нього є незрозумілим, а також непред`явлення посвідчення водія, яке він дійсно при собі не мав, однак у його мобільному телефоні завантажена онлайн платформа «Дія» МВС і є електронний варіант його посвідчення водія, незважаючи на це, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позов за обставин на його обґрунтування, при цьому визнав, що на момент зупинки автомобіля його мобільний телефон був розряджений, тому працівники поліції не мали змоги оглянути електронне посвідчення водія, але нічого не вчинили, щоб надати йому можливість згодом його пред`явити і самі не перевірили його наявність по електронній базі.

Відповідач заперечив проти задоволення позову, пояснив, що в діях позивача вбачались порушення п. 2.4 та п. 31.6 Правил дорожнього руху України, відповідно непред`явлення на вимогу працівника поліції посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також в темну пору доби не горіли задні ліві габаритні ліхтарі. Оскільки непред`явлення документів є більш тяжким правопорушенням, тому за цією статтею складався протокол та розглядалась справа на місці зупинки. Вказав, що позивач не мав при собі посвідчення водія, а також не пред`явив заявлений його електронний варіант, так як не працював мобільний телефон.

Заслухавши пояснення учасників, показання свідка та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 06 квітня 2020 року о 21 год 19 хв, керуючи автомобілем ЗАЗ 110247 державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. К.Острозького, 70 м. Старокостянтинова Хмельницької області був зупинений відповідачем відповідно до вимог Закону України «Про національну поліцію України».

На вимогу поліцейського позивач не пред`явив для перевірки документи, зокрема водійське посвідчення.

Судом встановлено, що у позивача на місці зупинки не було при собі посвідчення водія, однак в його мобільному телефоні є відповідний мобільний додаток «Дія» (е-посвідчення), про що він повідомив відповідача, проте на той час мобільний телефон розрядився, що перешкодило одразу пред`явити е-посвідчення.

Дані обставини визнаються сторони, аналогічні показання надала в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 .

Відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАк № 2350583 від 06 квітня 2020 року, якою установлено порушення позивачем п. 2.1 ПДР (керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. відповідно до частини першої статті 126 КУпАП.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі -ПДР), Порядком застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 956 від 23.10.2019 (далі - Порядок № 956).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, страховий поліс.

Пунктами 2-7 Порядку № 956 передбачено, що під термінами «електронне посвідчення водія» (далі - е-посвідчення) та «електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу» (далі - е-свідоцтво) слід розуміти цифрове відображення виданих особі національного посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу разом з унікальним електронним ідентифікатором (QR-кодом), який забезпечує перехід за посиланням на відповідний підтвердний запис в електронних ресурсах єдиної інформаційної системи МВС.

Особа, яка в установленому законодавством порядку отримала посвідчення водія та/або свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, має право замовити е-посвідчення та е-свідоцтво. Для замовлення е-посвідчення та/або е-свідоцтва така особа повинна завантажити на смартфон мобільний додаток Єдиного державного веб-порталу електронних послуг «Дія» та пройти електронну ідентифікацію.

Е-посвідчення та е-свідоцтво формуються засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка «Дія», на підставі відомостей про видані особі посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що містяться в єдиній інформаційній системі МВС. Е-посвідчення та е-свідоцтво формуються автоматично за наявності в єдиній інформаційній системі МВС усіх відомостей, зазначених у посвідченні водія та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, в тому числі відцифрованого образу обличчя особи для формування е-посвідчення.

Порядок інформаційної взаємодії єдиної інформаційної системи МВС та Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, а також структура та формат інформаційних файлів, що передаються та приймаються, установлюються МВС та Мінцифри.

Е-посвідчення та е-свідоцтво пред`являються власником транспортного засобу на смартфоні без додаткового пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виготовлених на бланках, а також документа, що посвідчує особу.

Поліцейський проводить перевірку достовірності пред`явлених особою е-посвідчення та е-свідоцтва за допомогою технічних засобів, зокрема з використанням унікального електронного ідентифікатора (QR-коду) та відомостей з єдиної інформаційної системи МВС.

Згідно з частиною першою статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі частини першої статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені частиною першою статті 126 цього Кодексу.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У ст. 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділ 1 Інструкції № 1395).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395).

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що керування транспортним засобом за відсутності посвідчення водія та відповідного мобільного додатку «Дія» (е-посвідчення) є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності в порядку частини першої статті 126 КУпАП.

Матеріалами справи підтверджується і визнається сторонами факт відсутності у позивача посвідчення водія відповідної категорії і відповідно ненадання його інспектору для перевірки, разом з тим позивач повідомив відповідача про те, що він встановив на свій мобільний телефон додаток «Дія» та отримав е-посвідчення водія.

Водночас, суд зазначає, що реалізація особою наданих їй прав залежить від її власного волевиявлення.

Відповідач, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, не в повній мірі з`ясував всі обставини справи, зокрема, не перевірив наявність у позивача електронного посвідчення водія, про яке він заявляв, і дійсність якого в подальшому зміг би перевірити в Єдиній інформаційній системі МВС.

Отже, проаналізувавши всі доводи сторін, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 243, 244, 295 КАС України,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАк №2350583 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі 06 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя: