Справа № 320/700/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/700/19 Суддя (судді) першої інстанції: Харченко С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Земляної Г.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТАПОЛІС» до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, в якому просило суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 12 липня 2018 року № 3280/10/10-13-11-02 про відмову у прийнятті податкової звітності;

- зобов`язати відповідача прийняти подану 12 липня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС" податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць червень 2018 року разом з усіма додатками та доповненнями до неї та внести відомості до облікових даних позивача в інформаційних базах Державної фіскальної служби України.

Позов обґрунтовано тим, що висновки контролюючого органу стосовно відсутності у позивача права на подання податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2018 року з огляду на анулювання з 18 листопада 2016 року реєстрації підприємства платником податку на додану вартість не відповідають дійсності.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 12 липня 2018 року про відмову у прийнятті податкової звітності.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що податковий орган не мав правових підстав для неприйняття та невизнання як податкову звітність декларацію позивача з податку на додану вартість за червень 2018 року, оскільки вона в повній мірі відповідає вимогам статті 48 Податкового кодексу України.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС в Київській області, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Наголосив на обов`язку подання платниками податків з податку на додану вартість відповідно до положень пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України податкової звітності з цього податку засобами електронного зв`язку. Зазначив, що з 18 листопада 2016 року позивач позбавлений статусу платника податку на додану вартість, а відтак підстави для прийняття контролюючим органом декларації з податку на додану вартість за червень 2018 року відсутні.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому він наполягав на безпідставності скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС" (ідентифікаційний код 34439389, місцезнаходження: 08152, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Територія технікуму, буд. 16) зареєстроване в якості юридичної особи 25 травня 2006 року, що підтверджується даними, наведеними у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копія якого наявна в матеріалах справи (т. 1 а.с. 147-150).

Як платник податків позивач перебуває на обліку в Києво-Святошинській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Судом встановлено, що 12 липня 2018 року уповноваженою особою позивача особисто подано до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області у паперовій формі наступні документи: податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2018 року; додатки до вказаної декларації, а саме: додаток № 2 (розрахунок суми залишку від`ємного значення звітного періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (Д2), додаток № 3 (розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3), додаток № 4 (заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету (Д4) та додаток № 5 (розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5); доповнення до податкової декларації у формі листа від 12 липня 2018 року № 131/18, складене відповідно до вимог пункту 46.4 статті 46 Податкового кодексу України.

За результатами розгляду податкової декларації позивача з податку на додану вартість за червень 2018 року Києво-Святошинською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області було прийнято рішення від 12 липня 2018 року № 3280/10/10-13-11-02, яким позивачу відмовлено у прийнятті вказаної податкової звітності з посиланням на анулювання його реєстрації як платника податку на додану вартість з 18 листопада 2016 року та, як наслідок, відсутності підстав для подання ним податкової звітності з цього податку.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до суду.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (у редакції Закону, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно пункту 49.11 статті 49 ПК України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови:

- у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання;

- у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

За змістом підпункту 1 пункту 180.1 статті 180 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платником податку є будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

За пунктом 184.5 статті 184 Кодексу з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних.

Відповідно до пункту 184.6 статті 184 Податкового кодексу України у разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.

Про анулювання реєстрації платника податку контролюючий орган зобов`язаний письмово повідомити особу протягом трьох робочих днів після дня анулювання такої реєстрації (пункт 184.10 статті 184 ПК України).

Отже з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що платник податків, який є зареєстрованим платником податку на додану вартість, зобов`язаний подавати до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість у строки та в порядку визначеному Податковим кодексом України.

При цьому, у разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що Києво-Святошинською ОДПІ рішенням від 12 липня 2018 року №3280/10/10-13-11-02 відмовлено ТОВ «Вітаполіс» у прийнятті податкової декларації з ПДВ за червень 2018 року, неправомірно пославшись на рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ, оскільки статтею 49 ПК України передбачено вичерпний перелік підстав, за яких податковий орган має право не прийняти декларацію.

Проте, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідач листом від 12 липня 2018 року №3280/10/10-13-11-02 повідомив позивача про те, що подання податкової декларації з ПДВ ТОВ «Вітаполіс» за червень 2018 року не передбачено законодавством, оскільки на підставі рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Вітаполіс» не є платником ПДВ з 18 листопада 2016 року, при цьому жодним чином у даному листі не зазначено про прийняття чи не прийняття податкової декларації з ПДВ за червень 2018 року.

Колегія суддів зауважує, що позивача було повідомлено про анулювання реєстрації платника ПДВ з 18 листопада 2016 року, враховуючи положення п. 184.6 статті 184 ПК України, відповідно до якого для позивача червень 2018 року вже не є звітним (податковим) періодом, суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність в діях контролюючого органу порушень норм Податкового кодексу України, а відповідно і про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Вітаполіс».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21 серпня 2018 року по справі №810/3508/17 та в постанові від 18 червня 2019 року по справі №810/1702/18.

Факт анулювання за рішенням контролюючого органу свідоцтва платника ПДВ ТОВ «Вітаполіс» () підтверджується інформацією з Реєстру платників ПДВ, розміщеному на офіційному сайті Державної фіскальної служби України та Державної податкової служби України (https://cabinet.sfs.gov.ua/registers/pdv, https://cabinet.tax.gov.ua/registers/pdv).

Наведене свідчить, що рішення контролюючого органу про анулювання свідоцтва платника ПДВ ТОВ «Вітаполіс» є чинним та не скасованим у встановленому законом порядку, а реєстрація ТОВ «Вітаполіс» платником ПДВ після 18 листопада 2016 року не відновлена.

Таким чином, враховуючи, що реєстрацію позивача платником ПДВ анульовано 18 листопада 2016 року та інформація щодо відновлення реєстрації ТОВ «Вітаполіс» платником ПДВ відсутня, у позивача не виникло підстав для подання податкової декларації з ПДВ за червень 2018 року, а у контролюючого органу не виникло обов`язку щодо прийняття такої податкової звітності.

Серед критеріїв /принципів/, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, принцип законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Зазначене відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 826/3793/17.

Колегія суддів підкреслює, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В даному випадку не прийняття контролюючим органом податкової декларації з ПДВ за червень 2018 року з підстав анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, є обґрунтованим та законним, а відтак позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування рішення Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 12 липня 2018 року №3280/10/10-13-11-02, оформлене листом та зобов`язання податкового органу прийняти декларацію з ПДВ за звітний (податковий) період - червень 2018 року, задоволенню не підлягають.

Крім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що податковий орган оскаржуваним листом щодо відсутності у платника податків обов`язку подавати до контролюючого органу декларації з ПДВ у разі анулювання реєстрації платника ПДВ жодним чином не порушив прав позивача. Вказаний документ не відповідає за своїм змістом та формою ознакам рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки носить виключно інформаційний характер, не породжує будь-яких наслідків для позивача, не впливає на обсяг його прав, як платника податків, а тому його скасування не сприятиме відновленню будь-яких прав позивача, що суперечить завданню адміністративного судочинства.

На підставі зазначеного вище колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 12 липня 2018 року про відмову у прийнятті податкової звітності не підлягають задоволенню.

Отже, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини справи, на підставі яких суд першої інстанції дійшов до не правильного висновку щодо задоволення позовних вимог, з огляду на що, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції, прийнявши нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п.1, 4 ч.1 статті 317 КАС України, визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Київській області - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТАПОЛІС» до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 20 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев