Справа № 460/2253/19
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/2253/19 пров. № А/857/7958/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Бруновської Н.В., Довгої О.І.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року, ухвалене суддею Дорошенко Н.О. у м. Рівне о 12:37, повний текст якого складений 13 грудня 2019 року, у справі № 460/2253/19 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2019 року позивач Приватне акціонерне товариство "Рівнеазот" звернувся в суд з позовною заявою до відповідача Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, у якій просив:

-визнати протиправною бездіяльність щодо незарахування платежів згідно з платіжними дорученнями: №41728 від 08.04.2019, №41718 від 08.04.2019, №41729 від 08.04.2019, №41719 від 08.04.2019, №41732 від 08.04.2019, №41693 від 08.04.2019, №41659 від 08.04.2019, №41720 від 08.04.2019, №42173 від 11.04.2019, №42172 від 11.04.2019, №42577 від 15.04.2019, №43472 від 19.04.2019, №43478 від 22.04.2019, №43595 від 22.04.2019, №43597 від 22.04.2019, №43594 від 22.04.2019, №43480 від 22.04.2019, №44615 від 26.04.2019, №45389 від 08.05.2019, №45390 від 08.05.2019, №45391 від 08.05.2019, №45392 від 08.05.2019, №45397 від 08.05.2019, №45388 від 08.05.2019, №46458 від 22.05.2019, №46605 від 22.05.2019, №46616 від 22.05.2019, №46620 від 22.05.2019, №46621 від 22.05.2019, №46622 від 22.05.2019, №46471 від 22.05.2019, №46788 від 24.05.2019, №46789 від 24.05.2019, №47302 від 30.05.2019, №48631 від 07.06.2019, №48632 від 07.06.2019, №48633 від 07.06.2019, №48634 від 07.06.2019, №48635 від 07.06.2019, №48818 від 07.06.2019, №50160 від 25.06.2019, №50168 від 25.06.2019, №50239 від 26.06.2019, №50241 від 26.06.2019 на суму 28247285,30 грн в рахунок сплати ПрАТ "РІВНЕАЗОТ" єдиного соціального внеску;

-зобов`язати вчинити дії із зарахування платежів згідно з платіжними дорученнями: №41728 від 08.04.2019, №41718 від 08.04.2019, №41729 від 08.04.2019, №41719 від 08.04.2019, №41732 від 08.04.2019, №41693 від 08.04.2019, №41659 від 08.04.2019, №41720 від 08.04.2019, №42173 від 11.04.2019, №42172 від 11.04.2019, №42577 від 15.04.2019, №43472 від 19.04.2019, №43478 від 22.04.2019, №43595 від 22.04.2019, №43597 від 22.04.2019, №43594 від 22.04.2019, №43480 від 22.04.2019, №44615 від 26.04.2019, №45389 від 08.05.2019, №45390 від 08.05.2019, №45391 від 08.05.2019, №45392 від 08.05.2019, №45397 від 08.05.2019, №45388 від 08.05.2019, №46458 від 22.05.2019, №46605 від 22.05.2019, №46616 від 22.05.2019, №46620 від 22.05.2019, №46621 від 22.05.2019, №46622 від 22.05.2019, №46471 від 22.05.2019, №46788 від 24.05.2019, №46789 від 24.05.2019, №47302 від 30.05.2019, №48631 від 07.06.2019, №48632 від 07.06.2019, №48633 від 07.06.2019, №48634 від 07.06.2019, №48635 від 07.06.2019, №48818 від 07.06.2019, №50160 від 25.06.2019, №50168 від 25.06.2019, №50239 від 26.06.2019, №50241 від 26.06.2019 на суму 28247285,30 грн в рахунок сплати ПрАТ "РІВНЕАЗОТ" єдиного соціального внеску.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що накладення органами державної виконавчої служби арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» унеможливлювало безпосереднє виконання позивачем обов`язку зі сплати єдиного внеску шляхом перерахування відповідних коштів з рахунку платника на рахунок органу доходів і зборів, з огляду на що сплата єдиного соціального внеску у період з 08.04.2019 по 26.06.2019 здійснювалась від імені та за рахунок ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» повіреним - відповідно до Договору №134 від 18.02.2019 та довіреності №3723-ю від 26.02.2019 ТОВ «ХІМ-ТРЕЙД».

Таким чином, в період з 08.04.2019 по 26.06.2019 ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» сплатило єдиний соціальний внесок через підприємство ТОВ «ХІМ-ТРЕЙД» у розмірі 28247285,30 грн. В графі призначення платежу у відповідних платіжних дорученнях вказано, що оплата здійснювалась за ПрАТ «РІВНЕАЗОТ». Однак, перераховані кошти були не зараховані в рахунок сплати єдиного внеску, а рознесені відповідачем до інтегрованої картки "Платежі до вияснення".

Позивач, покликаючись на наявність прогалин у спеціальному нормативно-правовому акті щодо порядку (способу) виконання обов`язку платника по сплаті єдиного соціального внеску, за умов об`єктивної неможливості використати передбачений Законом спосіб виконання такого обов`язку, вважає, що дії платника єдиного внеску, спрямовані на забезпечення виконання цього обов`язку у будь-який інший спосіб, що не суперечить чинному законодавству, є правомірними, а тому грошові кошти, що, на думку позивача, правомірно та своєчасно перераховані в рахунок виконання поточних зобов`язань товариства зі сплати єдиного внеску в період з 08.04.2019 по 26.06.2019 в сумі 28247285,30 грн, підлягають зарахуванню та не відображенню у картці особового рахунку ПрАТ «РІВНЕАЗОТ».

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ПрАТ Рівнеазот зареєстроване як юридична особа 13.11.1995, перебуває на обліку в органі доходів і зборів, як платник податків з 25.11.1995 та єдиного внеску - з 07.10.1996. Основний вид економічної діяльності за КВЕД - 20.15 Виробництво добрив і азотних сполук.

Постановами головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції у Рівненській області Гаврилюка О.Я. від 18.10.2018 в межах зведеного виконавчого провадження №55154344 та головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т. від 30.10.2018 в межах виконавчого провадження №57556013 накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунках ПрАТ Рівнеазот, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення таких постанов, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ПрАТ Рівнеазот.

З метою своєчасного виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску між ПАТ Рівнеазот (довіритель) та ТОВ Хім-Трейд (Повірений) укладено договір доручення від 18.02.2019 №134, згідно з пунктом 1.1- 1.2 якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Повірений зобов`язується від імені та за рахунок Довірителя виконувати грошові зобов`язання (перелік юридичних дій), порядок виконання та інші вказівки передбачаються Сторонами у додатках до Договору. Виконані грошові зобов`язання, вчиненні Повіреним на виконання цього Договору та/або прийняття Повіреним виконання грошових зобов`язань від інших осіб на виконання цього Договору, створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов`язки Довірителя.

На виконання вимог Договору позивачем видано довіреність від 20.02.2019 №3723-ю, якою уповноважено ТОВ Хім-Трейд вчиняти від імені ПАТ Рівнеазот дії згідно з договором доручення від 18.02.2019 №134, зокрема, сплачувати (перераховувати) єдиний соціальний внесок.

Протягом періоду з 08.04.2019 по 26.06.2019 ТОВ «ХІМ-ТРЕЙД» сплатило єдиний соціальний внесок через підприємство у розмірі 28247285,30 грн із зазначенням у графі призначення платежу у відповідних платіжних дорученнях: ПрАТ "РІВНЕАЗОТ", нарахована сума єдиного внеску, згідно довіреності №3723-ю від 20.02.2019".

Зазначені обставини підтверджуються дослідженими платіжними дорученнями: №41728 від 08.04.2019, №41718 від 08.04.2019, №41729 від 08.04.2019, №41719 від 08.04.2019, №41732 від 08.04.2019, №41693 від 08.04.2019, №41659 від 08.04.2019, №41720 від 08.04.2019, №42173 від 11.04.2019, №42172 від 11.04.2019, №42577 від 15.04.2019, №43472 від 19.04.2019, №43478 від 22.04.2019, №43595 від 22.04.2019, №43597 від 22.04.2019, №43594 від 22.04.2019, №43480 від 22.04.2019, №44615 від 26.04.2019, №45389 від 08.05.2019, №45390 від 08.05.2019, №45391 від 08.05.2019, №45392 від 08.05.2019, №45397 від 08.05.2019, №45388 від 08.05.2019, №46458 від 22.05.2019, №46605 від 22.05.2019, №46616 від 22.05.2019, №46620 від 22.05.2019, №46621 від 22.05.2019, №46622 від 22.05.2019, №46471 від 22.05.2019, №46788 від 24.05.2019, №46789 від 24.05.2019, №47302 від 30.05.2019, №48631 від 07.06.2019, №48632 від 07.06.2019, №48633 від 07.06.2019, №48634 від 07.06.2019, №48635 від 07.06.2019, №48818 від 07.06.2019, №50160 від 25.06.2019, №50168 від 25.06.2019, №50239 від 26.06.2019, №50241 від 26.06.2019 на суму 28247285,30 грн (а.с.23-40,56-71,80-89).

Про здійснення таких платежів ТОВ «ХІМ-ТРЕЙД» від імені ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» відповідно до Договору №134 від 18.02.2019 та довіреності №3723-ю від 26.02.2019 позивач повідомляв відповідача листами від 14.06.2019 №1687, від 24.06.2019 №1743, від 01.08.2019 №2054 з долученням копій платіжних документів та додатків до договору від 18.02.2019 №134 (т.1 а.с.22, 41-53, 55, 72-78, 79, 90-94).

Проте, листами від 23.04.2019 №20991/10/28-10-48-12, від 26.04.2019 №21665/10/28-10-48-12, від 22.05.2019 №25707/10/28-10-48-12, від 03.06.2019 №27994/10/28-10-48-12, від 12.07.2019 №34659/10/28-10-48-12, №34665/10/28-10-48-12, №34657/10/28-10-48-12 Офісом ВПП ДФС повідомлено позивача, що кошти, сплачені через ТОВ «ХІМ-ТРЕЙД» у період з 08.04.2019 по 26.06.2019 рознесені до інтегрованої картки «Платежі до вияснення» (т.1 а.с.18-21, 54, 95-97).

На час судового розгляду адміністративної справи судом першої інстанції такий статус сплачених ТОВ «ХІМ-ТРЕЙД» від імені ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» коштів в рахунок сплати єдиного соціального внеску не змінився.

Позивач вважаючи бездіяльність податкового органу щодо незарахування коштів, сплачених через ТОВ «ХІМ-ТРЕЙД» у період з 08.04.2019 по 26.06.2019 протиправною, звернувся до суду зазахистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 2464-VI).

Виключно Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (п.2 ст. 2 Закону №2464-VI).

Частиною першою статті 4 Закону №2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (далі - Інструкція).

Відповідно до зазначених норм, ПрАТ "РІВНЕАЗОТ", як роботодавець, є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 на платників збору покладено обов`язок по своєчасному та повному нарахуванні, обчисленні і сплаті єдиного внеску.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Сплата єдиного внеску здійснюється за місцем обліку платника у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки фіскальних органів, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України, та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь (пп. 1 п. 2 розділу IV Інструкції № 449).

Згідно з ч. 12 ст. 9 Закону № 2464-VI та пп. 4 п. 1 розділу IV Інструкції № 449 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Частиною 4 статті 8 Закону №2464-VI визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону №2464-VI.

Нормами цієї статті передбачено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті зокрема шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску; обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Частиною дев`ятою статті 25 Закону №2464-VI встановлено, що передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.

Тобто Закон №2464-VI, який є спеціальним, покладає на позивача, як платника єдиного соціального внеску, безумовний, пріоритетний (частина дванадцята статті 9) обов`язок зі сплати єдиного соціального внеску шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів (частина п`ята статті 9) з його банківського рахунку (частина сьома статті 9).

В обгрунтування позовних вимог ПрАТ «Рівнеазот» вказує на наявність обставин арешт рахунків платника, що унеможливило виконання позивачем обов`язку щодо сплати єдиного внеску у спосіб, визначений Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тобто шляхом перерахування відповідних коштів з рахунку платника на рахунок органу доходів і зборів.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Так, відповідно до ст. 7 Закону №2464-VI базою нарахування єдиного внеску є суми нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (у редакції, що діяла на час винесення постанов про арешт коштів боржника, далі - Закон 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 18 Закону 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (частина 2 статті 52 Закону 1404-VIII).

Згідно із частиною 3 статті 52 Закону 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до статті 56 Закон 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Отже, виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.

Відповідно до частин 3, 4 статті 59 Закону 1404-VIII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 10 жовтня 2019 року № 916/1572/19, від 17 січня 2020 року у справі №340/1018/19.

Як слідує із постанов головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції у Рівненській області Гаврилюка О.Я. від 18.10.2018 в межах зведеного виконавчого провадження №55154344 та головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т. в межах виконавчого провадження №57556013 накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунках ПрАТ Рівнеазот, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення таких постанов, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ПрАТ Рівнеазот.

Тобто в межах ЗВП №55154344 та ВП57556013 постановами держвиконавців кошти, що містяться на рахунках ПрАТ «РІВНЕАЗОТ», звернення стягнення на які заборонено законом, виокремлено від коштів на рахунках, на які постановлено накласти стягнення.

Доводи, на які покликається позивач, як такі, які унеможливлюють виконання Товариством обов`язку зі сплати єдиного внеску у спосіб, визначений Законом 2464, тобто шляхом перерахування відповідних коштів з рахунку платника на рахунок доходів і зборів, не підтверджуються жодними доказами.

Також суду не надано доказів оскарження позивачем постанов держвиконавців в тому числі в частині накладення арешту на кошти на рахунках, що будуть відкриті ним після винесення таких постанов, тобто доказів вжиття законодавчо визначених заходів в разі невідповідності постанов виконавців про арешт грошових коштів на рахунках боржника чинному законодавству, а саме в разі неможливості використання боржником рахунку для виплати заробітної плати за таких умов.

Наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що призвело до ухвалення незаконного рішення, що підлягає скасуванню.

Крім того у судовому засіданні представник позивача вказув на існування інших взаєморозрахунків між позивачем та товариством Повіреним за договором Доручення №134 від 18.02.2019, однак на підтвердження таких доводів жодних доказів на розгляд суду апеляційної інстанції не надано.

Відповідачем на виконання вимог апеляційного суду надано документи щодо зарахування коштів сплачених сум ЄСВ за ПрАТ «Рівнеазот», а саме лист Міністерства фінансів №11220-16-62/29314 від 14.11.2019, лист Мінсоцполітитики №18792/0/2-19/45 від 31.10.2019, якими роз`яснено, що сама лише обставина, що відповідні перерахування власних коштів платників єдиного внеску відбулись не з їх власних рахунків, а в умовах неможливості використання власних рахунків платника не свідчить про порушення ними вимог ч.9 ст.25 Закону 2464. Також відповідачем скеровано рішення робочої групи Офісу великих платників податків ДПС, яка приймає рішення щодо правомірності зарахування сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в інтегровані картки платників податків, за якими сплата відбувалась третіми особами на підставі відповідних договорів доручень, та супровідний лист про його скерування до Львівського офісу великих платників податків ДПС, оформлене протоколом №2 від 13.12.2019.

Водночас, колегія суддів зауважує, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, а рішення робочої групи Офісу великих платників податків ДПС щодо приведення у відповідність ІКП ПрАТ «Рівнеазот» не вказує на безумовну правомірність зарахування платежів, внесених за платіжними дорученнями третьою особою за платника ЄСВ.

Позивачем надано пояснення, у яких він покликається на долучені відповідачем докази лист Міністерства фінансів №11220-16-62/29314 від 14.11.2019, лист Мінсоцполітитики №18792/0/2-19/45 від 31.10.2019, та на судову практику Верховного Суду у справах №817/85/16 (постанова від 25 січня 2019 року) та №817/110/16 (постанова від 06.02.2020), де сторонами у справах виступали ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» та ОВПП ДПС, та зазначає про правомірність рішення суду першої інстанції щодо визнання бездіяльності контролюючого органу протиправною та зобов`язання до вчинення дій, спрямованих на зарахування платежів, здійснених третьою особою, в рахунок сплати ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» єдиного соціального внеску. Також зазначає, що висновки аналогічного характеру щодо можливості зарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в інтегровані картки платників, за якими сплата відбулась третіми особами на підставі відповідних договорів доручень, не суперечить чинному законодавству, викладені Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постановах від 21 грудня 2018 року (справа №805/1429/17-а), від 25 січня 2019 року (справа №812/59/16), від 29.01.2019 (справа №812/15/17).

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що встановлені у даній справі обставини відрізняються від обставин, встановлених у рішеннях касаційного суду, на які покликається позивач.

Зокрема у справі №817/85/16 (постанова від 25 січня 2019 року) де сторонами також є ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» та ОВПП ДПС, предметом спору у якій є протиправність вимоги контролюючого органу про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2015 №Ю-258-11, касаційним судом встановлено, що 29.05.2015 між позивачем (довіритель) та ДП "Хімік" ПАТ "Азот" (повірений) укладений договір доручення №05.15, відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого повірений зобов`язується від імені та за рахунок довірителя виконувати грошові зобов`язання. Виконані грошові зобов`язання, вчинені повіреним на виконання цього договору, створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов`язки довірителя.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, визначених у даному договорі, забезпечити повіреного інформацією та надати повний пакет документів.

На виконання вказаного договору ПАТ «Рівнеазот» видав ДП "Хімік" ПАТ "Азот" (повіреному) довіреність від 11 червня 2015 року № 748-юв, згідно умов якої позивач уповноважує повіреного сплачувати (перераховувати) від імені ПАТ "Рівнеазот", зокрема єдиний соціальний внесок.

Крім того, 11.06.2015 між ПАТ «РІВНЕАЗОТ» (позичальником) та ДП "Хімік" ПАТ "Азот" (позикодавцем) укладений договір № 6/2015 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, згідно пунктів 1.1, 2.1 якого позикодавець передає позичальнику грошові кошти без нарахування відсотків за їх користування у розмірі, визначеному у п. 2.1 цього договору, а позичальник зобов`язується повернути допомогу у визначений цим договором строк. Розмір допомоги становить 90 000 000,00 грн. У період з червня по вересень 2015 року на підставі договору доручення від 29.05.2015 № 05.15 повіреним на виконання зобов`язань ПАТ «Рівнеазот» було сплачено єдиного внеску в сумі 20 385 499,00 грн. На підтвердження надання позивачу поворотної фінансової допомоги шляхом сплати платежів, матеріали справи містять акти, складені позивачем та ДП «Хімік» ПАТ «Азот» до договору № 6/2015 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги.

У постанові Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №817/110/16 за подібних правовідносин суд касаційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, покликався на постанову Верховного суду у справі №817/85/16, у якій також встановлено сплату єдиного внеску за ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» позикодавцем ДП "Хімік" ПАТ "Азот".

У постановах Верховного Суду від 25 січня 2019 року (справа №812/59/16) та від 29 січня 2019 року (справа №812/15/17) також серед обставин справи касаційний вказав на сплату третьою особою за позивача ЄСВ на підставі договорів безпроцентної позики.

У постанові Верховного Суду від 21 грудня 2018 року (справа №805/1429/17) окрім сплати третьою особою за позивача ЄСВ на підставі договору безпроцентної позики касаційний суд вказав, що неможливість виконання позивачем обов`язку у спосіб, визначений Законом №2464-VI, тобто шляхом перерахування відповідних коштів з рахунку платника на рахунок органу доходів і зборів, обумовлюється також іншими причинами - перебування виробничих потужностей і працівників на території зони АТО. У наведеному рішенні касаційний суд вказав, що платником ЄСВ здійснювався пошук шляхів виконання цього обов`язку з тим, щоб забезпечити відповідний страховий стаж своїх працівників.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про визнання бездіяльності Офісу великих платників податків Державної податкової служби протиправною та зобов`язання до вчинення дій із зарахування платежів згідно з платіжними дорученнями.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби задовольнити, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року у справі № 460/2253/19 скасувати.

В задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді Н. В. Бруновська
О. І. Довга
Постанова складена в повному обсязі 19.10.2020.