Справа № 1.380.2019.002316
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 1.380.2019.002316

адміністративне провадження № К/9901/11091/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Шевцової Н.В.

суддів: Смоковича М.І., Радишевської О.Р.

розглянув у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 1.380.2019.002316

за позовом ОСОБА_1 до Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за вимушений прогул, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

за касаційною скаргою Яворівської районної державної адміністрації Львівської області

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року, прийняте у складі головуючого Костецького Н.В.,

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2020 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді Бруновської Н.В., суддів Макарика В.Я., Матковської З.М.

І. Суть спору

1. ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Яворівської районної державної адміністрації Львівської області (далі - відповідач), в якому просив:

1.1 визнати бездіяльність Яворівської районної державної адміністрації щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні заборгованості по заробітній платі за час його відсторонення від виконання посадових обов`язків за період з 01 лютого 2018 року по 21 травня 2018 року протиправною;

1.2 стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 128 185 грн 86 коп, у тому числі: заборгованість по заробітній платі в розмірі 34 236 грн 84 коп за час його відсторонення від виконання посадових обов`язків за період з 01 лютого 2018 року по 21 травня 2018 року; грошову компенсацію за вимушений прогул з 21 травня 2018 року по 15 лютого 2019 року в розмірі 89 517 грн 42 коп; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 4 431 грн 60 коп;

1.3 стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 100 000 грн моральної шкоди.

2. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 08 грудня 2012 року позивач займав посаду керівника відділу культури і туризму Яворівської районної державної адміністрації Львівської області. Розпорядженням Яворівської районної адміністрації з 01 лютого 2018 року ОСОБА_1 відсторонено від виконання обов`язків. 19 березня 2018 року розпорядженням Яворівської районної адміністрайції позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану. Проте рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року визнано протиправним та скасовано вказане розпорядження.

2.1. Відповідно до розпорядження Яворівської районної державної адміністрації від 20 березня 2018 року позивача повторно відсторонено від виконання обов`язків. Так, 05 травня 2018 року розпорядженням Яворівської районної адміністрації позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду визнано протиправним та скасовано вказане розпорядження відповідача. Яворівською районною державною адміністрацією 21 травня 2018 року звільнено ОСОБА_1 з роботи, однак рішенням суду поновлено позивача на роботі.

2.2. Позивач зазначає, що за період відсторонення позивача від виконання обов`язків з 01 лютого 2018 року по 21 травня 2018 року Яворівської районної державної адміністрації не виплачена заробітна плата, а також не виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із незаконним звільненням. Звертає увагу на те, що відповідачем протягом року порушувались права у сфері трудових відносин, ОСОБА_1 з онкохворою мамою залишився без засобів на існування, що, як наслідок, вплинуло на стан здоров`я позивача.

3. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та зазначив, що рішеннями суду скасовувались розпорядження Яворівської районної державної адміністрації про зауваження та про оголошення догани, проте не були скасовані розпорядження про відсторонення від виконання посадових обов`язків.

3.1. Таким чином відповідачем, на його думку, не допущено протиправної бездіяльності щодо виплати заробітної плати, в тому числі за вимушений прогул. Звертає увагу, що за період відсторонення позивача від виконання обов`язків ОСОБА_1 перебував на лікарняному, відтак отримав виплату з фонду соціального страхування.

3.2. Щодо моральної шкода відповідач зазначає, що при визначенні розміру моральної шкоди позивачем не надано доказів на підтвердження такої шкоди.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

4. Розпорядженням Яворівської районної державної адміністрації від 08 серпня 2012 року № 188к ОСОБА_1 прийнято на посаду керівника відділу культури і туризму Яворівської районної державної адміністрації.

5. Відповідно до розпорядження Яворівської районної державної адміністрації від 31 січня 2018 року № 33/03-07 «Про відсторонення від виконання обов`язків» ОСОБА_1 відсторонено від виконання обов`язків начальника відділу культури та туризму Яворівської районної державної адміністрації з 01 лютого 2018 року.

6. Розпорядженням Яворівської районної державної адміністрації від 19 березня 2018 року № 50/03-07 «Про оголошення зауваження» позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення зауваження.

7. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року у справі № 813/1233/18 визнано протиправним та скасовано розпорядження Яворівської районної державної адміністрації від 19 березня 2018 року №50/03-07.

8. 20 березня 2018 року Яворівською районною державною адміністрацією ОСОБА_1 розпорядженням № 205/02-06 «Про проведення службового розслідування» відсторонено від виконання обов`язків начальника відділу культури та туризму.

9. Розпорядженням Яворівської районної державної адміністрації від 05 травня 2018 року № 61/03-07 «Про оголошення догани» позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани.

10. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року у справі № 813/1964/18, визнано протиправним та скасовано розпорядження Яворівської районної адміністрації від 05 травня 2018 року № 61/03-07.

11. 21 травня 2018 року розпорядженням Яворівської районної державної адміністрації №5 5/03-06 «Про звільнення із займаної посади ОСОБА_1 » позивача звільнено з роботи.

12. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року у справі № 813/2268/18 визнано протиправним та скасовано розпорядження Яворівської районної адміністрації від 21 травня 2018 року №55/03-06 «Про звільнення із займаної посади ОСОБА_1 », поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу культури і туризму Яворівської районної державної адміністрації з 21 травня 2018 року.

13. 15 лютого 2019 року розпорядженням Яворівської районної державної адміністрації № 14/03-06 «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » позивача поновлено на посаді начальника відділу культури і туризму Яворівської районної державної адміністрації з 21 травня 2018 року.

14. Розпорядженням Яворівської районної державної адміністрації від 12 квітня 2019 року № 36/03-06 «Про звільнення із займаної посади ОСОБА_1 » позивача звільнено з роботи.

15. Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 заробітна плата останнього за грудень 2017 року склала - 9779 грн 72 коп, за січень 2018 року - 9189 грн 28 коп.

16. Позивачем на підтвердження понесених моральних страждань надано до суду консультаційне повідомлення від 21 червня 2019 року № 10 Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз щодо визначення можливого розміру компенсації моральної шкоди по заяві громадянина ОСОБА_1

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

17. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року позов задоволено частково:

17.1 визнано бездіяльність Яворівської районної державної адміністрації щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні заборгованості по заробітній платі за час його відсторонення від виконання посадових обов`язків за період з 01 лютого 2018 року по 21 травня 2018 року протиправною.

17.2 стягнуто з Яворівської районної державної адміністрації Львівської області на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 34236 грн 84 коп за час його відсторонення від виконання посадових обов`язків за період з 01 лютого 2018 року по 21 травня 2018 року; грошову компенсацію за вимушений прогул з 21 травня 2018 року по 15 лютого 2019 року в розмірі 86 517 грн 42 коп.

17.3 стягнуто з Яворівської районної державної адміністрації Львівської області на користь ОСОБА_1 50 000, 00 грн моральної шкоди.

17.4 у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

17.5 судовий збір в розмірі 1707 грн 54 коп присуджено на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Яворівської районної державної адміністрації Львівської області.

18. Задовольняючи частково позов суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності Яворівської районної державної адміністрації щодо невиплати останньому середньої заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків та стягнення середньої заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків, оскільки в судовому порядку ОСОБА_1 поновлений на роботі що свідчить про те, що дисциплінарне провадження закрито та останній не притягнутий до дисциплінарної відповідальності, а тому має право в порядку статті 72 Закону України «Про державну службу» на оплату середньої заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків.

18.1. Також суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року у справі № 813/2268/18 при поновленні не вирішено питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

18.2. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 50 000 грн, посилаючись при цьому на правову позицію викладену у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 804/2252/14 та від 20 лютого 2018 року у справі 818/1394/17.

19. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2020 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.002316 змінено. Абзац другий, третій четвертий резолютивної частину викладено в наступній редакції:

19.1 визнано протиправною бездіяльність Яворівської районної державної адміністрації щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні середню заробітну плату за час відсторонення від виконання посадових обов`язків при звільненні за період з 01 лютого 2018 року по 21 травня 2018 року.

19.2 стягнуто з Яворівської районної державної адміністрації Львівської області в користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час відсторонення від виконання посадових обов`язків при звільнення в розмірі - 34 236 грн 84 коп за період з 01 лютого 2018 року по 21 травня 2018 року та середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі з 21 травня 2018 року - 15 лютого 2019 року в розмірі - 86 054 грн 76 коп.

19.3 стягнуто з Яворівської районної державної адміністрації Львівської області в користь ОСОБА_1 суму в розмірі - 5 000 грн. за завдану моральну шкоду.

19.4. в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

20. Змінюючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність оскільки не виплатив позивачу саме середню заробітну плату за час відсторонення від виконання посадових обов`язків при звільненні, а не заробітну плату, як зазначив суд першої інстанції та щодо розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 21 травня 2018 року до 15 лютого 2019 року, який становить - 86 054 грн 76 коп, замість - 86 517, 42 грн. як визначив суд першої інстанції.

20.1. Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що виходячи з засад розумності та справедливості, співмірний розмір відшкодування моральної шкоди становитиме саме 5 000 гривень, оскільки суд апеляційної інстанції враховує наявність порушення прав, свобод та інтересів позивача у зв`язку з незаконним звільненням, яке призвело до моральних та душевних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків що вимагало від останнього додаткових зусиль для організації свого життя.

20.2. В іншій частині суд апеляційної інстанції погодився із висновками викладеними у рішенні суду першої інстанції.

IV. Касаційне оскарження

21. Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яку зареєстровано у суді 21 квітня 2020 року.

22. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

23. В обґрунтування касаційної скарги відповідач покликаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови суд апеляційної інстанції застосував норму права щодо стягнення середньої заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків без урахування висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 336/4675/17, від 21 червня 2018 року у справі № 523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі № 521/940/17, від 15 серпня 2019 року у справі № 674/24/17, від 19 вересня 2019 року у справі № 664/4070/15-а, від 19 червня 2019 року у справі № 820/3313/17, від 05 грудня 2019 року у справі № 806/409/17, від 27 квітня 2020 року у справі № 812/639/18.

23.2. Відповідач наголошує, що не застосовується (неможливе) одночасне (подвійне) стягнення з роботодавця заробітної плати та оплати періоду перебування на лікарняному, так як і неможливим є стягнення середнього заробітку за статтею 117 КЗпП України та статтею 235 КЗпП України, тобто подвійне стягнення середнього заробітку, оскільки це буде не співмірно з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату.

23.3. Також відповідач звертає увагу на тому, що позивач отримав виплати згідно з листками непрацездатності, а повторна виплата недопустима та заборонена законом, тому це призведе до нецільового використання коштів державного бюджету, що і не було враховано судами першої та апеляційної інстанцій.

23.4. Додатково заявник касаційної скарги звертає увагу, що розпорядження Яворівської районної державної адміністрації від 31 січня 2018 року № 33/03-07 «Про відсторонення від виконання обов`язків» яким ОСОБА_1 відсторонено від виконання обов`язків начальника відділу культури та туризму Яворівської районної державної адміністрації з 01 лютого 2018 року та розпорядження Яворівською районною державною адміністрацією 20 березня 2018 року № 205/02-06 «Про проведення службового розслідування», яким ОСОБА_1 відсторонено від виконання обов`язків начальника відділу культури та туризму не оскаржені та не скасовано жодним рішенням суду, а отже підстави для виплати середнього заробітку за час відсторонення позивача від займаної посади відсутні.

23.5. Також заявник касаційної скарги вважає, що позивачем на підтвердження понесеної моральної шкоди не додано доказів понесених витрат та не зазначено чим саме відповідач спричинив позивачу цю шкоду.

23.6. Додатково відповідач звертає увагу, що судами попередніх інстанцій здійснено розрахунок середнього заробітку за час відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків без врахування розпорядження Яворівської районної державної адміністрації від 30 січня 2018 року № 64/02-06.

24. 16 вересня 2020 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів: головуючого судді Шевцової Н.В., суддів Смоковича М.І., Радишевської О.Р. відкрито касаційне провадження та витребувано із Львівського окружного адміністративного суду справу № 1.380.2019.002316.

25. 25 вересня 2020 року справа № 1.380.2019.002316 надійшла до Верховного Суду.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

26. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

27. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

28. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та виплати середньої заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків.

29. Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

30. Відповідно до положень частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

31. Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

32. Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

33. Згідно з пунктом 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

34. Пунктом 8 Порядку № 100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

35. Відповідно до частини першої статті 72 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (у редакції чинної на момент виникнення правовідносин, далі - Закон № 889-VIII) на час здійснення дисциплінарного провадження державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов`язків.

36. Згідно з частиною третьою статті 72 Закону № 889-VIII тривалість відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків не може перевищувати часу дисциплінарного провадження.

37. Приписами частини четвертої статті 72 Закону № 889-VIII у разі закриття дисциплінарного провадження без притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності йому оплачується у розмірі середньої заробітної плати час відсторонення від виконання посадових обов`язків в установленому порядку.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

38. Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

39. За правилом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

40. Правові аспекти вирішення питання відшкодування моральної шкоди, а також висвітлені у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (далі - ППВСУ № 4).

41.1. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

42.2. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

43. Згідно з абзацом другим пункту 5 ППВСУ № 4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

VI. Позиція Верховного Суду

44. Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає наступне.

Щодо позовний вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

45. Приписами частини другої статті 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

46. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року у справі № 813/2268/18 визнано протиправним та скасовано розпорядження Яворівської районної адміністрації від 21 травня 2018 року №55/03-06 «Про звільнення із займаної посади ОСОБА_1 », поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу культури і туризму Яворівської районної державної адміністрації з 21 травня 2018 року. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення набрало законної сили 12 березня 2019 року.

47. Приймаючи зазначене рішення Львівським апеляційним адміністративним судом не було вирішено питання про виплату позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

48. Судами попередніх інстанцій також встановлено, що відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 заробітна плата останнього за грудень 2017 року склала - 9779 грн 72 коп, за січень 2018 року - 9189 грн 28 коп, всього 18969 грн.

49. Також судами першої та апеляційної інстанцій із урахуванням норми тривалості робочого часу, викладених у листі Міністерства праці та соціальної політики України, правильно розраховано, що середньоденна заробітна плата позивача за грудень 2017 року - січень 2018 року становить - 462 грн 66 коп (18969 грн/41 день).

50. На підставі вказаного розміру середньоденної заробітної плати позивача судом апеляційної інстанції відповідно до приписів пунктів 5 та 8 Порядку № 100, правильно здійснено розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який становить 86054 грн 76 коп, за період з 21 травня 2018 року до 15 лютого 2019 року.

51. Таким чином, Верховний Суд погоджується із висновком судів попередніх інстанцій щодо стягнення з Яворівської районної державної адміністрації Львівської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21 травня 2018 року - 15 лютого 2019 року у розмірі - 86 054 грн 76 коп.

Щодо позовний вимог про стягнення з Яворівської районної державної адміністрації Львівської області на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду.

52. Аналіз вимоги статті 237-1 КЗпП України та положення статті 23 ЦК України дає підстави стверджувати, що для стягнення моральної шкоди повинна бути встановлена одночасна сукупність наступних обставин: 1) наявність вказаних правових підстав; 2) причинно-наслідковий зв`язок між ними та звільненням працівника.

53. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем на підтвердження понесених моральних страждань надано до суду консультаційне повідомлення від 21 червня 2019 року № 10 Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз щодо визначення можливого розміру компенсації моральної шкоди по заяві громадянина ОСОБА_1 ..

53.1. Так, відповідно до вказаного консультаційного повідомлення можливий орієнтовно-рекомендований розмір компенсації за завдані ОСОБА_1 страждання (моральну шкоду) становить від 54 до 162 розмірі мінімальних заробітних плат. Вказаний висновок носить рекомендаційний характер.

54. Також судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що систематичні, незаконні рішення відповідача, якими визнано незаконними розпорядження щодо відповідача, безумовно заподіяли моральну шкоду позивачеві.

55. Неодноразове незаконне притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а також незаконне звільнення з займаної посади завдало позивачу моральної шкоди, що полягала, зокрема у приниженні честі, гідності, престижу та ділової репутації.

56. Відповідно до статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

57. Відповідачем на виконання приписів статті 77 КАС України не надано до суду доказів правомірності своїх дій або доказів зменшення розміру завданої позивачу моральної шкоди.

58. Таким чином, за відсутності інших доказів, Верховний Суд погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу з урахуванням засад розумності та справедливості у розмірі 5000 грн.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Яворівської районної державної адміністрації щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні середню заробітну плату за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за період з 01 лютого 2018 року по 21 травня 2018 року та її стягнення.

59. Аналізуючи норми статті 72 Закону № 889-VIII Верховний Суд зауважує, що законодавець надав право керівником державної служби або суб`єктом призначення відсторонювати державних службовців від виконання посадових обов`язків на час здійснення дисциплінарного провадження.

60. В той же час законодавець передбачив обов`язок роботодавця виплатити державному службовцю середню заробітну плату, за час відсторонення від виконання посадових обов`язків, у разі закриття дисциплінарного провадження без притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності

61. Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 01 лютого 2018 року - 21 травня 2018 року позивач був відсторонений від виконання посадових обов`язків (розпорядження Яворівської районної державної адміністрації від 31 січня 2018 року № 33/03-07 «Про відсторонення від виконання обов`язків» та від 20 березня 2018 року № 205/02-06 «Про проведення службового розслідування»).

62. За результатами вказаних розпоряджень «Про відсторонення від виконання обов`язків» та «Про проведення службового розслідування» відповідачем відповідно прийнято розпорядження від 19 березня 2018 року № 50/03-07 «Про оголошення зауваження ОСОБА_1 » та від 21 травня 2018 року №5 5/03-06 «Про звільнення із займаної посади ОСОБА_1 »

63. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року у справі № 813/1233/18 визнано протиправним та скасовано розпорядження Яворівської районної державної адміністрації від 19 березня 2018 року №50/03-07. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення набрало законної сили 02 серпня 2018 року.

64. Як вже зазначалося вище, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року у справі № 813/2268/18 визнано протиправним та скасовано розпорядження Яворівської районної адміністрації від 21 травня 2018 року №55/03-06 «Про звільнення із займаної посади ОСОБА_1 », поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу культури і туризму Яворівської районної державної адміністрації з 21 травня 2018 року. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення набрало законної сили 12 березня 2019 року.

65. Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

66. Вказаними рішеннями судів у справах № 813/1233/18 та № 813/2268/18 встановлено, що відповідачем не доведено наявність достатніх та допустимих доказів неналежного виконання позивачем службових обов`язків, а отже відсутності в діях позивача складу дисциплінарного проступку.

67. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що оскільки розпорядження Яворівської державної адміністрації від 19 березня 2018 року № 50/03-07 «Про оголошення зауваження ОСОБА_1 » та від 21 травня 2018 року №5 5/03-06 «Про звільнення із займаної посади ОСОБА_1 » скасовані у судовому порядку та рішення по вказаним справам набрали законної сили, позивач уважається таким, що не притягнутий до дисциплінарної відповідальності, а отже дисциплінарні провадження вважаються закритими.

67.1. Отже, позивач має право в порядку статті 72 Закону № 889-VIII на оплату середньої заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків.

68. Як уже зазначалося вище, судами попередніх інстанцій правильно встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача за грудень 2017 року - січень 2018 року становить - 462 грн 66 коп.

69. На підставі вказаного розміру середньоденної заробітної плати позивача судами попередніх інстанцій у відповідності до приписів Порядку № 100, правильно здійснено розрахунок середньої заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків, який становить 34 236 грн 84 коп, за період з 01 лютого 2018 року до 21 травня 2018 року.

70. Таким чином, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо стягнення з Яворівської районної державної адміністрації Львівської області на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків з 01 лютого 2018 року до 21 травня 2018 року у розмірі - 34 236 грн 84 коп.

71. Щодо доводів касаційної скарги стосовно здійснення судами попередніх інстанцій розрахунку сум належних позивачу (середньої заробітної плати) за час відсторонення від виконання посадових обов`язків без врахування періоду перебування позивача у стані тимчасової непрацездатності, Верховний суд зазначає таке.

72. Виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу та нормами чинного законодавства не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

73. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 01 березня 2018 року в справі №818/149/17, від 23 червня 2020 року в справі № 802/1184/16-а, від 03 липня 2020 року № П/811/835/16 та ін., що відповідає також правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року (у справі № 6-511цс16) та правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 826/808/16.

74. Таким чином, правильним є розрахунок середнього заробітку за час відсторонення позивача від займаної посади за період з 01 лютого 2018 року до 21 травня 2018 року, який здійснив судами першої та апеляційної інстанцій та стягнув з відповідача всю суму в розмірі 34 236 грн 84 коп, без врахування того, що протягом певного періоду позивач перебував у стані тимчасової непрацездатності.

75. Доводи касаційної скарги щодо неврахування судами першої та апеляційної інстанцій розпорядження Яворівської районної державної адміністрації від 30 січня 2018 року № 64/02-06 «Про перенесення робочих днів у 2018 році» при здійсненні розрахунку виплат, які належать позивачу за час відсторонення від виконання посадових обов`язків, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, оскільки перенесення робочих днів на інші дати не змінило загальної кількості робочих днів у вказаний період.

76. Щодо доводів касаційної скарги стосовно постановлення судами попередніх інстанцій рішень без урахування позицій викладених у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 336/4675/17, від 21 червня 2018 року у справі № 523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі № 521/940/17, від 15 серпня 2019 року у справі № 674/24/17, від 19 вересня 2019 року у справі № 664/4070/15-а, від 19 червня 2019 року у справі № 820/3313/17, від 05 грудня 2019 року у справі № 806/409/17, від 27 квітня 2020 року у справі № 812/639/18, Верховний Суд у цій справі зазначає наступне.

77. Предметом спорів у вказаних вище позиціях Верховного Суду було здійснення розрахунку та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії або допомоги по безробіттю (справи № 336/4675/17, № 523/1124/17, № 674/24/17, №664/4070/15-а), або питання виплати компенсації втрати частини доходів через знецінення грошей внаслідок інфляції (справа №521/940/17), або питання затримки розрахунку при звільненні (справи № 820/3313/17, № 806/409/17, № 812/639/18). В той час як предметом розгляду у цій справі є стягнення середньої заробітної плати під час відсторонення від займаної посади та питання стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. А отже обставини у зазначених вище постановах Верховного Суду та в цій справі не є аналогічними.

78. Верховний Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

79. Враховуючи зазначену позицію Європейського суду з прав людини, Верховний Суд надав відповідь на всі аргументи відповідача, наведені в касаційній скарзі, які мають значення для правильного вирішення справи.

80. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

81. Ураховуючи вищенаведене, відповідно до частини першої статті 350 КАС України Верховний Суд уважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Яворівської районної державної адміністрації Львівської області залишити без задоволення.

2. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Н.В. Шевцова

Судді: М.І. Смокович

О.Р. Радишевська