Справа № 620/3785/20
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
про залишення позову без розгляду
21 жовтня 2020 року Чернігів Справа № 620/3785/20
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Падій В.В.,
за участю секретаря Кондратенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження з урахуванням правил для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» про визнання протиправними та скасування постанов,
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» з наступними позовними вимогами:
1. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича, винесену про відкриття виконавчого провадження №АСВП:61823846 від 14.04.2020 року, на підставі заяви стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева».
2. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича№АСВП:61823846 від 14.04.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва при примусовому виконанні заяви стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», в частині накладеного приватним виконавцем арешту на кошти такого боржника, що надійшли або будуть надходити на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я позивача у АТ КБ «Приватбанк», як соціальні виплати.
Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, по відношенню до позивача, на підставі заяви стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», з якою у позивача ніколи не було фінансових відносин. Крім того відповідачем з порушенням норм законодавства винесена постанова про стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в частині накладення арешту на кошти позивача у вигляді соціальних виплат. Позивач вважає зазначені постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк, з дня отримання зазначеної ухвали суду, для усунення недоліків поданої позовної заяви.
01.10.2020 представником позивача до суду подано документи, на виконання вимог ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.09.2020, та заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яка обґрунтоване тим, що позивач не отримував ані від нотаріуса виконавчого напису, ані від приватного виконавця постанови про відкриття виконавчого провадження; дізнався про порушення виконавчого провадження з відомостей, розміщених на Інтернет ресурсі «Єдиний реєстр боржників».
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 від 12.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з урахуванням правил для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.
Відповідачем подано до суду відзив на позов та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в якій вказав, що позивач дізнався про існування оскаржуваної постанови ще 21.04.2020, оскільки вона була ним отримана особисто, згідно реєстру рекомендованого поштового відправлення. Послався на постанову Верховного суду від 12.02.2020 у справі №320/5468/18, в якій Верховний суд зазначив, що день, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», правом на подання пояснення щодо позову не скористалась.
Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, відповідач та третя особа причини неявки суду не повідомили.
Судове засідання здійснювалося в порядку, передбаченому частиною 4 статті 229 КАС України.
Вирішуючи клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду та клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, суд зазначає наступне.
Так, у відповідності до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Частина 1 статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (частина 1 статті 122 КАС України).
Частиною 3 статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів, з огляду на наведені приписи статті 122 КАС України.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
Надаючи оцінку заяві позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення позивача до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу.
Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Суд звертає увагу, на той факт, що в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення із даним позовом до суду, позивач вказує, що він не отримував ані від нотаріуса виконавчого напису, ані від приватного виконавця постанови про відкриття виконавчого провадження; дізнався про порушення виконавчого провадження з відомостей, розміщених на Інтернет ресурсі «Єдиний реєстр боржників» 02.09.2020.
Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (у редакції станом на момент винесення виникнення спірних правовідносин) копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Верховний суд у постанові від 12.02.2020, у справі №320/5468/18 зазначив, що день, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Адміністративний позов подано ОСОБА_1 до суду 10.09.2020, тобто поза межами 10-ти денного терміну з часу, коли він дізнався про порушення своїх прав.
Суд також зважає, що позивачем отримано оскаржувану постанову під час дії карантинних обмежень.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (із змінами) відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року установлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України карантин.
Також, постановами Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 та від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 22.05.2020 до 31.07.2020 та з 01.08.2020 до 31.08.2020 на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України (у редакції, чинній з 02.04.2020 по 16.07.2020), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 №731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Отже, з 07.08.2020 відновлена дія статей 122 та 287 КАС України щодо строку звернення до суду.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач мав можливість з 07.08.2020 року звернутися з адміністративним позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів, натомість звернувся лише 10.09.2020.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно частин 1 та 2 якої, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно з частиною 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Суд вважає, що доводи позивача про його обізнаність з оскаржуваними постановами тільки 02.09.20 спростовуються матеріалами справи. Інших доказів на підтвердження обставин, які були об`єктивно непереборними, на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду позивачем не надано.
Суд зауважує, що незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Отже клопотання позивача про поновлення судом пропущеного процесуального строку не підлягає задоволенню, оскільки як встановлено, позивач про порушення своїх прав дізнався 21.04.2020, про що свідчать матеріали справи, з 07.08.2020, мав можливість звернутися до суду, але подав позов лише 10.09.2020 після закінчення десятиденного терміну на оскарження.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.
Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.
Таким чином суд вважає, що підстави, вказані позивачем в клопотанні про поновлення строку звернення до суду є неповажними, зазначені позивачем обставини не свідчать про поважність пропуску строку на звернення до суду із даним позовом та вжиття позивачем негайних заходів для оскарження постанов державного виконавця протягом 10 днів з часу, коли особа дізналася про порушення своїх прав.
Натомість клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду підлягає задоволенню, оскільки як встановлено, позивач мав можливість звернутися за захистом своїх прав з 07.08.2020, з врахуванням обізнаності про існування оскаржуваної постанови ще 21.04.2020, але подав позов лише 10.09.2020 після закінчення десятиденного терміну на оскарження.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України установлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 і 4 статті 123 цього Кодексу.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов подано з пропуском десятиденного строку на звернення до суду, без поважних причин, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.
Керуючись статтями 122, 123, 240, 241, 242, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 неповажними.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду у справі №620/3785/20 відмовити.
Клопотання Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича про залишення позову без розгляду - задовольнити.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» про визнання протиправними та скасування постанов залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили в строк та порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала про залишення позову (заяви) без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтею 287 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського окружного адміністративного суду або до суду апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвалу суду у повному обсязі виготовлено 21.10.2020.

Суддя В.В. Падій