Справа № 320/1449/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1449/20
УХВАЛА

19 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Оксененка О.М., Мельничука В.П., перевіривши відповідність вимогам ст. 296 КАС України апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору; апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, шляхом сплати судового збору.

Копію вказаного рішення вручено скаржнику 02 жовтня 2020 року.

На усунення недоліків апеляційної скарги позивачем подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Клопотання вмотивоване тим, що сім`я позивача відноситься до багатодітних сімей. Крім того, зазначає про відсутність достатніх коштів для оплати судових витрат (скрутного матеріального становища), оскільки відповідачем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках позивача.

Частиною 1 ст. 133 КАС України, передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Частиною 1 ст. 8 Закону «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

В силу частини 2 цієї норми, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналізуючи норми статті 133 КАС України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» Суд дійшов висновку, що підставою для звільнення від сплати судового збору є відповідний майновий стан заявника при одночасному дотриманні умов, визначених у частині 1 статті Закону України «Про судовий збір».

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що сама лише наявність умов, визначених цією статтею, не є безумовною підставою для звільнення заявника від сплати судового збору, у разі, якщо він не підтвердить належними та допустимими доказами своє скрутне матеріальне становище, яке не дозволяє їй сплатити судовий збір, або якщо його сплата призведе до погіршання майнового стану сторони.

Таким чином, встановивши ту обставину, що позивач є батьком багатодітної сім`ї, суд при вирішенні питання про звільнення позивача від сплати судового збору, має дослідити належним чином його матеріальний стан.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі №805/1247/18-а.

Слід відзначити, що важкий майновий стан сторони входить до предмета доказування і, відповідно, має бути підтверджений належними і допустимими, у розумінні статей 73, 74 КАС України, доказами.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, який є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12 квітня 2019 року у справі 9901/996/18.

Колегія суддів зазначає, що підставою для застосування положень статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути відомості (довідка) про розмір сукупного доходу (із всіх джерел) позивача за весь попередній рік, а також інші докази, якими об`єктивно підтверджується майновий стан позивача.

В свою чергу, позивачем не надано жодних документів, з яких можливо було б встановити розмір отриманого позивачем доходу, які б надали суду можливість встановити його матеріальний стан, а саме наявність або відсутність достатніх коштів для сплати судового збору.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Таким чином, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Суд також виходить з того, саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення від сплати судового збору; обов`язок сплатити судові збори, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

При прийнятті таких висновків суд враховує положення пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України, згідно з яким однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку із цим обставини, пов`язані небажанням сторони сплатити судовий збір, у тому числі, обставини, пов`язані з фінансуванням суб`єкта владних повноважень з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Суд враховує, що Закон №3674-VI не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland"), заява №71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland"), заява №73547/01).

Правова позиція з цього питання викладена в ухвалі Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №340/741/20.

При цьому, арешт коштів боржника не є підставою для звільнення останнього від обов`язку надання доказів на підтвердження майнового стану позивача.

Такого висновку колегія суддів дійшла з урахуванням ухвали Великої Палати Верховного Суду від 27.04.2020 року у справі №9901/73/20.

З обставин справи №9901/73/20 вбачається, що апелянт заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Клопотання мотивоване тяжким матеріальним станом скаржника. У своїй заяві вказував на те, що виконавчою службою Дніпровського району м. Києва накладено арешт на поточні рахунки Приватного підприємства «ВДК» Дім Вина «Скала», тому він не має змоги отримувати нараховану та невиплачену заробітну плату, що підтверджується рішеннями Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/1949/18 щодо стягнення заборгованості із заробітної плати.

Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що скаржник не надав суду доказів, які б свідчили про неможливість сплати ним судового збору, зазначивши, що таким доказом може бути, зокрема, довідка органу Державної податкової служби України про розмір його доходів за попередній календарний рік, яка свідчитиме, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу.

Таким чином, оскільки позивачем не надано належних доказів актуального майнового стану та відсутності достатніх коштів для оплати судових витрат (скрутного матеріального стану), суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання апелянта та звільнення його від сплати судового збору.

Отже, на даний час, зазначені в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року недоліки апеляційної скарги скаржник не усунув.

Відповідно до ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

В силу ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 133, 169, 298, 243 КАС України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови, повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.О. Лічевецький

Суддя О.М. Оксененко

Суддя В.П. Мельничук