Справа № 545/1027/20
Суддя: Путря О. Г.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/1027/20
Провадження № 2-а/545/68/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2020 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Путрі О.Г.

при секретарі Радченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

Встановив:

Позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій інспектора поліції протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25.04.2020 року відносно нього складено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки адміністративне правопорушення не скоював та відповідно в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, докази в підтвердження факту вчинення ним правопорушення відсутні.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 04.05.2020 року відкрито провадження по справі.

Від представника відповідача по справі на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому останній зазначив, що постанова відносно позивача винесена правомірно, оскільки ним порушені ПДР України, а тому позовні вимоги безпідставні та необґрунтовані.

В ході розгляду справи позивачем уточнено позовні вимоги, остаточно прохає суд скасувати постанову серії ДПО18 № 957471 від 25.04.2020 року, винесену відносно нього інспектором БУПП в Полтавській області ДПП Юркевським О.О. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та закрити провадження по справі.

В судове засідання представник позивача адвокат Павлухін Д.Ю. не з`явився, направивши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав ,

прохав його задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Лютенко Д.С. в судове засідання не з`явилася, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечувала.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.5 ч.1 ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

У відповідності до ст.222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, щодо порушень правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 „ Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Судом встановлено, що 25.04.2020 року інспектором роти №1 БУПП в Полтавській області ДПП Юрковським О.О. винесена постанова серії ДПО18 № 957471 про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 , 25.04.2020 року о 10 год. 40 хв., на 395 км автодороги Київ-Харків-Довжанський , керував транспортним засобом IVECO 240/36 , д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом контейнеровозом, д.н.з. НОМЕР_2 , який переобладнаний з порушенням вимог пункту 6.1.1 ДСТУ 3649:2010, а саме встановлено додаткові зовнішні світлові прилади на передньому бампері транспортного засобу, що не передбачено конструкцією та документами щодо погодження переобладнання транспортного засобу, чим порушив п.п. 31.4.3а ПДР України, а також на причіпі встановлено шини на задній вісі різних моделей з

різними малюнками протектора, чим порушив п.п. 31.4.5гПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

Так, ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Суд вважає , що постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП ,оскільки не містить доказової бази вчинення правопорушення.

Так, суд оцінюючи порушення позивачем п. 31.4.3а приходить до наступного висновку.

Згідно п.п. 6.1.1 ДСТУ 3649:2010 , не дозволено змінювати розташування ПЗС, їх демонтувати, встановлювати додаткові ПЗС, а також змінювати режим роботи ПЗС, якщо це не передбачено конструкцією або документами щодо погодження переобладнання КТЗ.

Згідно п. 31.4 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам :

41.4.3.а зовнішні світлові прилади, кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи яких не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Як вбачається з примітки до вищевказаного пункту , мотоцикли ( мопеди ) можуть бути додатково обладнані однією протитуманною фарою, інші механічні транспортні засоби двома. Протитуманні фари повинні розміщуватися на висоті не менше 250 мм від поверхні дороги (але не вище фар ближнього світла) симетрично до поздовжньої осі транспортного засобу і не далі 400 мм від зовнішнього габариту за шириною.

Як вбачається з відео-запису, долученого відповідачем до матеріалів справи, автомобіль IVECO 240/36 , д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач, дійсно обладнаний двома протитуманними фарами,що не заборонено ПДР України.

З цього ж відео-запису вбачається, що інспектором поліції жодних вимірів для з`ясування правильності їх розміщення та відповідності п. 41.4.3а ПДР України не здійснювалося, що свідчить про неправомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП за порушення п.31.4.3а ПДР України, та будь-яких доказів в підтвердження правомірності дій інспектора поліції відповідачем в ході розгляду справи суду не надано.

Що стосується порушення позивачем п. 31.4.5г ПДР України, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з пп. «г» п. 31.4.5ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: колеса і шини: на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів.

Відповідно до п.1 Правил технічної експлуатації коліс та пневматичних шин колісних транспортних засобів категорій L, M, N, O та спеціальних машин, виконаних на їх шасі, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 26.07.2013 року № 549, з метою виконання цих Правил шини колісних транспортних засобів класифіковано, зокрема, за типом рисунка протектора.

Пунктом 7 розділу 2 цих Правил «Класифікація шин» встановлено, що за типом рисунка протектора шини поділяються на шини з дорожнім, універсальним, кар`єрним та підвищеної прохідності рисунком.

Розрізняють симетричний, асиметричний, спрямованого та неспрямованого обертання типи рисунків протектора шини, залежно від розташування сегментів його рисунка протектора, як визначено в додатку 2 до цих Правил.

З дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що відповідачем по справі порівнювались малюнки протектора на двох шинах однієї осі причепу.

За визначенням п.1.10 ПДР причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски; вантажний автомобіль - вантажний автомобіль - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки.

Таким чином, причіп, вантажний автомобіль та легковий автомобіль у розумінні ПДР України є різними транспортними засобами.

Суд зауважує, що за змістом пп. «г» п.34.1.5 ПДР України різний тип малюнку протектора на шинах однієї вісі є порушенням лише для вантажного автомобіля, різний малюнок протектора - для легкового автомобіля, а для причепу як транспортного засобу має значення встановлення на одну вісь транспортного засобу діагональних шин разом з радіальними, ошипованих і неошипованих, морозостійких і неморозостійких, шин різних розмірів чи конструкцій. Про малюнок протектора для причепів у цій нормі не йдеться.

З даного відеозапису та фотознімків вбачається, що візуально шини напівпричепа є різними, однак, за відсутності фіксації маркування шин неможливо розрізнити, в чому полягає різниця (у типу малюнку протектора чи в малюнку протектора, чи це є різниця між радіальними та діагональними шинами тощо).

При цьому, відповідач ані під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тій частині, яка зафіксована на відеозаписі, ані в оскаржуваній постанові, констатуючи різний малюнок протектора на шинах різної моделі однієї вісі, не називає, до яких саме різних типів або видів належать ці шини, тобто, чітко не формулює порушення.

З огляду на наведене, наданий відповідачем відеозапис не є беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 порушення пп. "г" п.31.4.5 ПДР.

Інших доказів на підтвердження вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення відповідачем не надано.

Таким чином, докази, які б підтверджували факт вчинення позивачем будь-якого адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП в матеріалах справи відсутні та відповідачем надані не були.

Сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення , в якій інспектор зафіксував порушення водієм правил дорожнього руху , є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ.

Відповідно до частини 1статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином , суд дійшов висновку, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не надано доказів в підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення та правомірності своїх дій при винесенні оскаржуваної постанови , тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Згідно ст. 139 КАС України сума сплаченого судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача .

Керуючись ст. ст. 2,6, 8-10,14,77,139,246,250, 286 КАС України, суд,

В и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( місце проживання : АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ( юридична адреса : Полтавська область Полтавський район с. Розсошенці вул. Кременчуцька,2-в ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити .

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 957471 від 25.04.2020 року, винесену відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 сплачений ним при подачі позову судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. Г. Путря