Справа № 640/25442/19
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року м. Київ № 640/25442/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик»

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки,

про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

у грудні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову №165339 від 02.12.2019 року про застосування адміністративно-господарського штрафу постановлену Київським міжрегіональним управління Укртрансбезпеки про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» штрафу в розмірі 17000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що накладення стягнення на позивача проведена з порушенням норм Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567), оскільки про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомили не вчасно, а отже позивач не міг належним чином захистити свої права.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.01.2020р. відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву чи пояснень, не надав, доказів щодо заявлених позовних вимог на підтвердження або спростування обставин, зазначених у позові не подав, як і не надав заяви про визнання позову.

Згідно частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що 02.12.2019 року відповідачем Київським міжрегіональним управління Укртрансбезпеки винесено постанову №165339, відповідно до якої на Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000,00 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови Товариством допущено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10% до 20%, за що передбачена відповідальність, передбачена абз.5 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись із зазначеною постановою позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним постановам суд вважає за необхідне вказати наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт».

За змістом частини сьомої статті 6 названого Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, поміж іншого, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" визначено, що з метою оптимізації системи центральних органів виконавчої влади та відповідно до пунктів 9 і 9 1 статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України постановляє утворити Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Згідно з пунктом 1 положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення № 103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Відповідно до пункту 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

За приписами пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року №592 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" погоджено пропозицію Міністерства інфраструктури щодо утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби за переліком згідно з додатком 3.

Додатком 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року № 592 визначено перелік територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті, які утворюються - Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

В частині повноважень Київського міжрегіонального управління Укртансбезпеки щодо розгляду справ про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", суд зазначає наступне.

Пункти 1 і 8 Положення № 103 визначають, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства). Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Системний аналіз наведених норм з урахуванням утворення Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки як структурного підрозділу апарату служби, суд дійшов висновку, що на Відповідача покладено обов`язок розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Надаючи оцінку обґрунтованості доводів позивача про протиправність оскаржуваних постанов, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив про те, що в повідомленні розгляд справи був призначений на 26 листопада 2019 року, яке надійшло позивачу лише 27 листопада 2019 року , а отже позивача не було завчасно повідомлено про дату та час розгляду справи 02.12.2019 р. про застосування щодо товариства адміністративно-господарських санкцій, а отже відповідачем порушено положення Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567.

Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Положення № 1567 визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Пунктом 27 Положення № 1567 передбачено, що в разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Відповідно до п. 29 Порядку №1567 копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

У разі оскарження постанови про застосування фінансових санкцій стягнення сплачується не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання повідомлення про залишення скарги без задоволення (абз. 2 п. 29 Порядку №1567).

Отже, після складання посадовою особою органу державного контролю акту, в якому зафіксовано встановлені під час проведення перевірки порушення особою вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення не пізніше протягом двох місяців з дня його виявлення здійснюється розгляд справи про порушення.

При цьому розгляд справи про порушення можливий у відсутність уповноваженої особи суб`єкта господарювання лише у разі належного сповіщення суб`єкта господарювання про розгляд справи, а засобами сповіщення суб`єкта господарювання про розгляд справи про порушення визначено розписку чи рекомендований лист із повідомленням.

Суд звертає увагу на той факт, що відповідачем не спростовано адміністративний позов щодо порушень останнього Порядку №1567 в частині вище зазначених норм про розгляд справи про застосування адміністративно-господарських санкцій.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт сповіщення позивача про розгляд справи про застосування адміністративно-господарського штрафу 02.12.2019 року.

При цьому суд зазначає, що Порядком чітко передбачено надсилання повідомлення про розгляд справи суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Отже, відповідачем не було дотримано приписів вищевказаного Порядку № 1567 та Інструкції №254 щодо дотримання процедури розгляду акту перевірки суб`єкта господарювання про порушення ним законодавства про автомобільний транспорт, що позбавило позивача права бути присутнім під час розгляду справи, подати відповідні докази, висловити заперечення.

Таким чином, відповідач діяв не у в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, застосовуючи до позивача адміністративно-господарський штраф шляхом винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), зокрема у п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04 повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною другою статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування постанови відповідача від 02.12.2019 року №165339 про застування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» задовольнити.

2 Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно- господарського штрафу від 02.12.2019 року №165339.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» () судовий збір в сумі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська