Справа № 640/12333/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року м. Київ № 640/12333/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Нова Лізинг»
доГоловного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Лізинг» з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.04.2019 №, №, №.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що ТОВ «Нова Лізинг» у додатках до заперечень до акту перевірки надано копії звітів про оцінку транспортного засобу Audi A8 від 10.04.2017 №66/35.04.17 та про оцінку транспортного засобу Lifan 320 від 27.04.2016 №98/16.04.16, проте, контролюючим органом безпідставно не враховано останні з посиланням на порушення у діяльності оцінювача ФОП ОСОБА_1 , про які зазначено у протоколах Фонду державного майна України, оскільки, за твердженням представника позивача, викладені у вказаних протоколах обставини не мають відношення до звітів про оцінку спірних транспортних засіб, з урахуванням того, що станом на момент проведення спірних оцінок ФОП ОСОБА_1 мав чинні дозвільні документи, необхідні для заняття оціночною діяльністю. Крім того, як наголошено у позовній заяві, контролюючим органом невірно застосовано норму ст. 173 Податкового кодексу України, оскільки положення останньої стосуються операцій з продажу рухомого майна фізичними особами, однак у межах спірних правовідносин продавцем виступила юридична особа - ТОВ «Нова Лізинг». Відтак, за висновками представника позивача, у разі продажу юридичною особою транспортного засобу така юридична особа не є податковим агентом. На додаток, у позовній заяві вказано, що наразі відсутній факт існування порушення податкової дисципліни за квітень 2016 року (як першого порушення), а тому і відсутній факт існування повторного порушення - за квітень 2017 року, а тому відсутні підстави для накладення підвищеної ставки штрафу у розмірі 50%.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзиви та заперечення.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, вказавши про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, винесеними контролюючим органом у межах наданих йому повноважень, з огляду на виявлені порушення вимог податкового законодавства з боку позивача, з урахуванням змісту акту перевірки.

Від представника позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій останнім додатково наголошено на обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.12.2019 відмовлено у задоволенні клопотання представника ТОВ «Нова Лізинг» про розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Нова Лізинг» з питань податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2018, валютного за період з 01.01.2016 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, за результатами чого складено акт від 25.03.2019 №273/26-15-14-06-02-10/38749930, в якому вказано, зокрема, про наступні порушення з боку ТОВ «Нова Лізинг»:

- пп. 187.1 ст. 187, п. 189.3 ст. 189 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 147 285 грн., у тому за квітень 2017 року в сумі 147 285 грн.;

- пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, з урахуванням пп. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 164.5 ст. 164, п. 171.2 «а» ст. 171 Податкового кодексу України (зі змінами), в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету за квітень 2016 року та квітень 2017 року, на загальну сум 175 197,83 грн.;

- пп. 168.1.1 п.168.1 ст. 168 з урахуванням пп.168.4.4. п.168.4 ст.168 Податкового кодексу України (зі змінами), в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування військового збору до бюджету за квітень 2016 та квітень 2017, на загальну суму 11 971,97 грн.

За результатами розгляду поданих представником ТОВ «Нова Лізинг» заперечень до акту, Головним управлінням ДФС у м. Києві останні залишено без задоволення, а висновки акту від 25.03.2019 №273/26-15-14-06-02-10/38749930 - без змін, про що позивача повідомлено листом від 18.04.2019 №73957/10/26-15-14-06-02-17.

На підставі викладеного, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято наступні податкові повідомлення-рішення від 23.04.2019:

№, яким ТОВ «Нова Лізинг» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 259 453,61 грн., з яких за податковим зобов`язанням нараховано 175 197,83 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 84 255,78 грн.;

№, яким ТОВ «Нова Лізинг» збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у загальному розмірі 17 729,51 грн., з яких за податковим зобов`язанням нараховано 11 971,97 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 5 757,54 грн.;

№, яким ТОВ «Нова Лізинг» зменшено розмір від`ємного значення, який враховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду податку на додану вартість, у розмірі 147 285,00.

Скориставшись правом на оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень, ТОВ «Нова Лізинг» подано відповідну скаргу до Державної фіскальної служби України, рішенням якої від 25.06.2019 №28827/6/99-99-11-04-01-25 податкові повідомлення-рішення від 23.04.2019 №, №, № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що фактичною підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень слугували наступні висновки перевіряючих.

Так, перевіркою повноти визначення податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2016 по 30.09.2018 встановлено його заниження, а саме: не утримання податку на доходи фізичних осіб з суми доходу (додаткового блага - суми знижки), утвореного при продажі TOB «Нова Лізинг» легкових автомобілів фізичним особам, згідно з договором купівлі-продажу транспортного засобу від 11.04.2017 №110417, яким фізичній особі ОСОБА_2 реалізовано легковий автомобіль AUDI А8, 2012 року випуску, відповідно до якого ціна транспортного засобу складає 232 000,00 грн., а також згідно з договором купівлі-продажу транспортного засобу від 28.04.2016 №280416, яким фізичній особі ОСОБА_3 реалізовано легковий автомобіль LIFAN 320, 2013 року випуску, відповідно до якого ціна транспортного засобу складає 45000,00 грн.

Разом з тим, у відповідності до проведеного розрахунку середньоринкової вартості автомобіля AUDI А8 (рік випуску 2012), відповідно до ст. 173 Податкового кодексу України та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403, встановлено, що його середньоринкова вартість складає 969 211,42 грн. Вартість, за якою вчинено продаж автомобіля AUDI А8, відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу, складає 232 000,00 грн. Отже, автомобіль AUDI А8 продано фізичній особі ОСОБА_2 за ціною нижче середньоринкової вартості. Різниця між ціною продажу та середньоринковою вартістю (сума знижки) становить 737 211,42 грн. Податок на доходи фізичних осіб TOB «Нова Лізинг» із суми знижки фізичної особи ОСОБА_2 не утримано та до бюджету не сплачено.

Згідно з проведеного розрахунку середньоринкової вартості автомобіля LIFAN 320 (рік випуску 2013), відповідно до ст. 173 Податкового кодексу України та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403, встановлено, що його середньоринкова вартість складає 105 920,00 грн. Вартість, за якою вчинено продаж автомобіля LIFAN 320, відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу, складає 45 000,00 грн. Отже, автомобіль LIFAN 320 продано фізичній особі ОСОБА_3 за ціною нижче середньоринкової вартості. Різниця між ціною продажу та середньоринковою вартістю (сума знижки) становить 60 920,00 грн. Податок на доходи фізичних осіб TOB «Нова Лізинг» із суми знижки фізичної особи ОСОБА_3 не утримано та до бюджету не сплачено.

Відповідно до п. 173.1 ст. 173 Податкового кодексу України, дохід платника податку від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, визначеною в пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу.

Дохід від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна (крім легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів) визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче оціночної вартості цього об`єкта, визначеної згідно із законом.

Дохід від продажу (обміну) легкового автомобіля, мотоцикла, мопеда визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче середньоринкової вартості відповідного транспортного засобу або не нижче його ринкової вартості, визначеної згідно із законом (за вибором платника податку).

Середньоринкова вартість легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів визначається щокварталу центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного розвитку, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (для кожної марки, моделі таких транспортних засобів з урахуванням року випуску та пробігу, на підставі аналізу фактичних цін продажу відповідних транспортних засобів), і оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу в режимі вільного доступу до 10 числа місяця, наступного за звітним кварталом.

Приписами п. 173.3 ст. 173 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо стороною договору купівлі-продажу об`єкта рухомого майна є юридична особа чи самозайнята особа, така особа вважається податковим агентом платника податку та зобов`язана виконати всі визначені цим розділом функції податкового агента. При цьому податковий агент утримує податок за ставками, визначеними відповідно до пунктів 173.1 або 173.2 цієї статті з урахуванням інформації про черговість продажу рухомого майна, зазначеної платником податку у договорі купівлі-продажу чи в окремій заяві.

У разі продажу (обміну) об`єкта рухомого майна за посередництвом юридичної особи (її філії, відділення, іншого відокремленого підрозділу) або представництва нерезидента чи фізичної особи - підприємця або укладення та оформлення договорів відчуження транспортних засобів у присутності посадових осіб органів, які здійснюють реєстрацію (перереєстрацію) транспортних засобів, такий посередник або відповідний орган виконує функції податкового агента стосовно подання до контролюючого органу інформації про суму доходу та суму сплаченого до бюджету податку в порядку та строки, встановлені для податкового розрахунку, а платник податку під час укладання договору зобов`язаний самостійно сплатити до бюджету податок з доходу від операцій з продажу (обміну) об`єктів рухомого майна.

При цьому, у розумінні пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що контролюючим органом неправомірно застосовано положення п. 173.1 ст. 173 Податкового кодексу України щодо визначення середньоринкової вартості автомобіля до правовідносин по продажу автомобіля продавцем - юридичною особою, - оскільки дана стаття регулює питання визначення доходу від продажу рухомого майна платником податків - продавцем, який є фізичною особою. Разом з тим, у межах спірних правовідносин фізична особа, як покупець, несе витрати, а не отримує дохід.

У свою чергу, порядок визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоцикл мопедів, затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 10.04.2013 №403, встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів з метою визначення доходу від їх продажу (обміну) для цілей обкладення податком на доходи фізичних осіб. Відтак, цей Порядок підлягає застосуванню продавцями фізичними особами, а не юридичними особами.

Аналізуючи положення пп.пп. 14.1.47, 14.1.54 п. 14.1 ст. 14, п. 163.1 ст. 163, абзацу 2 п. 164.1, пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, ст. 165 Податкового кодексу України, доводи представника відповідача про те, що отримання додаткового блага покупцями спірних автомобілів у вигляді вартості автомобіля спростовується наявністю договорів купівлі-продажу, згідно з якими, легковий автомобіль AUDI А8, 2012 року випуску, гр. ОСОБА_2 придбано за 232 000,00 грн., а легковий автомобіль LIFAN 320, 2013 року випуску, придбано гр. ОСОБА_3 за 45 000,00 грн., а не отримано їх безоплатно.

Аналіз вищезазначених норм податкового законодавства доводить, що юридична особа виступає податковим агентом у разі виплати фізичній особі доходу (у грошовій або не грошовій формі), а у разі продажу юридичною особою власного транспортного засобу таке товариство не є податковим агентом.

Відтак, висновки контролюючого органу про заниження позивачем податку на доходи з фізичних осіб від реалізації рухомого майна є помилковими.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.07.2019 у справі №826/15481/18.

Щодо податку на додану вартість та військового збору.

Аналізуючи положення пп. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, за яким платниками військового збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього кодексу, положення статті 163, абзацу другого підпункту 188.1 статті 188 цього Кодексу, суд дійшов до висновку про відсутність бази оподаткування податком у встановлених контролюючим органом розмірах, що доводить безпідставність збільшення грошових зобов`язань з цих податків та, як наслідок, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій з усіх трьох видів податків.

Суд вказує, що контролюючий орган, посилаючись на обставини реалізації позивачем рухомого майна (легкових автомобілів) за ціною, яка є нижче середньоринкової вартості відповідного транспортного засобу, не навів будь-яких мотивів, з посиланням на відповідні докази, за яких такі обставини свідчать про порушення товариством норм податкового законодавства та законність донарахування відповідачем відповідних податків за вчинення останнього.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у м. Києві від 23.04.2019 №, №, № та, відповідно, про скасування останніх.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення останніх у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення від 04.07.2019 №2663, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 6 368,00 грн., який підлягає присудженню на користь останнього у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 23.04.2019 №, №, №.

Присудити здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Лізинг» (, адреса: 03124, м. Київ, вул. Радищева, 10/14, корп. Б, оф. 801) документально підтверджені судові витрати у розмірі 6 368,00 грн. (шести тисяч трьохсот шістдесяти восьми грн. 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок