Справа № 420/7927/20
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7927/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Авангардівської селищної ради Одеської області (адреса: вул.Добрянського 26, смт.Авангард, Овідіопольський район, Одеська область, 67806, ) про визнання протиправною відмови щодо надання інформації, -

ВСТАНОВИВ:

19.08.2020 р. до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Авангардівської селищної ради Одеської області, в якій позивач просить суд визнати протиправною відмову Авангардівської селищної ради Одеської області у наданні інформації та зобов`язати надати позивачу публічну інформацію, а саме: відомості про розмір оплати праці Авангардівського селищного голови за період з 01.01.2019 року по 31.12,2019 рік із зазначенням його/ії щомісячного посадового окладу, щомісячних нарахувань за ранг, розміру щомісячно нарахованих та виплачених премії, матеріальної допомоги, з відображенням інформації про суми, нараховані до виплати та суми виплачені на руки після відрахування податків.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулась до Авангардівської селищної ради Одеської області із запитом на доступ до публічної інформації. Проте відповідачем відмовлено у наданні такої інформації з мотивів недотримання вимог до оформлення запиту, визначених частиною 5 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Позивач вказує, що у відповідача наявна запитувана інформація, однак з невідомих для позивача причин, відповідачем свідомо не надано копії запитуваних розпоряджень. На думку позивача, ненадання інформації та розпоряджень порушують її право на отримання публічної інформації.

Ухвалою суду від 25.08.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

18.09.2020 року за вх. № 37689/20 від Авангардівської селищної ради Одеської області надійшов відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого зазначено, що запит позивача надійшов на електронну адресу Авангардівської селищної ради Овідіопольського району, шляхом направлення сканованого файлу запиту та файлу у форматі Word. В отриманих екземплярах запиту відсутній навіть фотовідбиток механічного підпису (у сканованій версії письмового запиту) та відсутній електронний цифровий підпис, хоча запит і поданий електронною поштою. Відповідач вказує, що запит від 23.03.2020 р. є електронним документом, однак вказаним критеріям форми та змісту запиту не відповідає, оскільки не містить електронного підпису особи, яка його подала. За вказаних обставин Авангардівська селищна рада Овідіопольського району, як розпорядник інформації, мала право відмовити у наданні інформації, оскільки запит подано в формі електронного документу без обов`язкового реквізиту - електронного цифрового підпису.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

23.03.2020 року ОСОБА_1 , на електронну адресу Авангардівської селищної ради Овідіопольського району направила запит щодо доступу до публічної інформації, шляхом направлення сканованого файлу запиту та файлу у форматі Word.

23.03.2020 року за вх. № 9Пі вказаний запит зареєстрований Авангардівською селищною радою Одеської області.

30.03.2020 року відповідачем надано відповідь про відмову в задоволенні запиту щодо доступу до публічної інформації від 23.03.2020 року, оскільки вказаний запит не містить підпису особи яка його подала.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституція України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст..1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі Закон № 2939-VI), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про доступ до публічної інформації" метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Згідно ч.1,3 ст.19 Закону № 2939-VI, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Частиною 5 ст. 19 Закону № 2939-VI передбачено, що запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону № 2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Отже, ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" містить вичерпний перелік випадків, за яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту.

Як встановлено судом позивач направив електронною поштою, на адресу відповідача запит у відсканованому форматі та форматі Word, тобто в електронному вигляді.

Згідно ст.. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV (Закон№ 851-IV), електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис ( ч.1 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" (ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

У вказаному запиті відсутній як фотовідбиток механічного підпису особи, так і електронний цифровий підпис, хоча документи і подані електронною поштою. Фактично це унеможливило ідентифікувати особу запитувача публічної інформації.

Розпорядник інформації мав право відмовити у наданні інформації, оскільки запит був поданий в формі електронного документу без обов`язкового реквізиту - електронного цифрового підпису.

Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи позивача викладені в позовній заяві є не обґрунтованими, а відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено) ; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні та оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, відсутні підстави для стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 255, 243-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Авангардівської селищної ради Одеської області про визнання протиправною відмови щодо надання інформації відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, відповідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.295, ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Токмілова Л.М.

.