Справа № 620/2379/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2379/20 Суддя першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року, прийняту за наслідками розгляду заяви Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну стягувача у виконавчому документі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2020 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - Заявник, АТ «Альфа-Банк») звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому документі, а саме - у виконавчому написі №19029, що було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 12.09.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №935/6-322 від 21.11.2007 року, що виникла перед Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», в розмірі 173 403,35 долари США, на правонаступника - АТ «Альфа-Банк».

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 року відмовлено АТ «Альфа-Банк» у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому документі. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що питання заміни сторони виконавчого провадження можливе у випадку існування постанови про відкриття виконавчого провадження, а, за її відсутності, лише у виконавчому листі, виданому відповідним судом.

Не погоджуючись із викладеним в ухвалі рішенням, Заявник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та ухвалити нове, яким задовольнити заяву АТ «Альфа-Банк» про заміну сторони у виконавчому написі приватного нотаріуса. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом першої інстанції було не враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 16.01.2019 року у справі №826/7941/17, оскільки питання правомірності заміни сторони виконавчого провадження є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, то вказане питання повинно вирішуватися у порядку адміністративного судочинства. Окремо звертає увагу, що статус сторони виконавчого провадження набувається з моменту видачі виконавчого документа, а не з часу відкриття виконавчого провадження.

Після усунення визначених в ухвалі від 28.07.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.08.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Від учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2020 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

Як було зазначено раніше, відмовляючи АТ «Альфа-Банк» у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому документі, суд першої інстанції виходив з того, що в силу положень ст. ст. 373, 379 КАС України заміна сторони виконавчого провадження за наведеними правилами процесуального закону можлива у випадку відкриття виконавчого провадження або принаймні видачі виконавчого листа відповідним судом. Натомість, оскільки матеріали заяви не свідчать про вчинення державним виконавцем будь-яких дій чи прийняття рішень щодо АТ «Альфа-Банк», то відсутній об`єкт судового захисту.

Разом з тим, з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на таке.

Матеріали справи свідчать, що 12.09.2017 року приватним нотаріусом Чуловським В.А. видано виконавчий напис №19029, предметом якого є звернення стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 173 403,35 доларів США з ОСОБА_1 за договором кредиту від 21.11.2007 року №935/6-322 (а.с. 8). При цьому, як встановлено судом першої інстанції, АТ «Альфа-Банк» згідно пп. 2 п. 1.2 розд. І Статуту є правонаступником усіх прав та зобов`язань АТ «Укрсоцбанк» (а.с. 4-6).

Судовою колегією враховується, що положеннями п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 11.04.2013 року у справі «Вєренцов проти України» зазначив, що саме законодавство має бути сформульованим з достатньою чіткістю. Передбачення у національному законодавстві чітких визначень є істотною умовою для того, щоб закон залишався нескладним для розуміння та застосування.

У рішенні від 09.01.2013 року у справі «Олександр Волков проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив, що вимоги до «якості» закону визначають принцип законності, який частково співпадає з принципом верховенства права, одним з визначальних проявів якого є принципи «доброго врядування» і «належної адміністрації».

У контексті наведеного судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у ч. 1 ст. 379 КАС України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

У постанові від 16.01.2019 року у справі №826/7941/17 Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що саме до компетенції адміністративного суду належить вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчому провадженні, відкритому з метою виконання виконавчого напису нотаріуса. Передача такої заяви на розгляд іншого суду зумовило б порушення положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Таким судом, у розумінні положень КАС України та Закону України «Про виконавче провадження» є саме адміністративний суд. Розгляд такої заяви за правилами цивільного чи господарського судочинства матиме своїм наслідком порушення права особи на розгляд його заяви належним судом, адже, як вже було підкреслено вище, до компетенції відповідних судів віднесено виключно розгляд питань, пов`язаних з виконанням саме їх рішень.

У постановах від 22.07.2019 року у справі № 822/1659/18, від 26.02.2020 року у справі №826/7981/17 та від 09.04.2020 року у справі № 641/5987/18 Верховний Суд також застосовував відповідну правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №826/7941/17 в аналогічних за змістом правовідносинах.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

З огляду на правову природу даних правовідносин, а також наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, які вказують на необхідність розгляду і вирішення даного питання у порядку адміністративного судочинства, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на таке.

За правилами ч. 4 ст. 379 КАС України положення цієї статті в частині заміна сторони виконавчого провадження застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Дійсно, буквальне тлумачення наведеної норми свідчить, що процесуальний закон обмежує такі повноваження суду лише можливістю зміни сторони виконавчого провадження до відкриття виконавчого провадження лише у виконавчому листі.

Проте, ні приписами Закону України «Про виконавче провадження», ні положеннями Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено можливості видачі виконавчого листа з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, який, як було встановлено вище, є самостійним виконавчим документом.

З урахуванням наведеного висновки суду першої інстанції про те, що за відсутності відкритого виконавчого провадження та/або виданого відповідним судом виконавчого документа розгляд питання про заміну сторони виконавчого провадження є неможливим, не узгоджуються з наведеними вище положеннями КАС України у взаємозв`язку з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду і Верховного Суду.

За таких обставин, зважаючи на те, що попри викладений у резолютивній частині оскаржуваної ухвали висновок про те, що подана АТ «Альфа-Банк» заява не підлягає задоволенню, остання, з огляду на наведені у судовому рішенні мотиви, по суті Чернігівським окружним адміністративним судом не розглядалася, а тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У контексті наведеного вимоги Апелянта про задоволення заяви АТ «Альфа-Банк» про заміну стягувача у виконавчому написі нотаріуса судова колегія вважає передчасними, позаяк у межах даного апеляційного розгляду вирішується питання щодо правильності висновків суду першої інстанції про неможливість здійснення заміни стягувача у виконавчому написі нотаріуса до відкриття виконавчого провадження та без видачі виконавчого листа відповідним судом, у той час як питання наявності чи відсутності підстав для заміни стягувача у виконавчому написі судом першої інстанції по суті не розглядалося.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому документі неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання щодо неможливості розгляду по суті такої заяви без відкриття виконавчого провадження чи хоча б видачі судом виконавчого листа, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 379 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - задовольнити частково.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року - скасувати.

Справу направити до Чернігівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено та підписано « 19» жовтня 2020 року.