Справа № 640/3397/20
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року м. Київ №640/3397/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Постійно діючої конкурсної комісії для проведення конкурсів на зайняття посад керівників закладів охорони здоров`я, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та підпорядковані Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
провизнання протиправним та скасування рішення

встановив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Постійно діючої конкурсної комісії для проведення конкурсів на зайняття посад керівників закладів охорони здоров`я, що належать до закладів охорони здоров`я, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та підпорядковані Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі також - конкурсна комісія), в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення постійно діючої конкурсної комісії для проведення конкурсів на зайняття посад керівників закладів охорони здоров`я, що належать до закладів охорони здоров`я, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та підпорядковані Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ухвалене на засіданні 02.12.2019 (протокол №3 від 02.12.2019) в частині відхилення кандидатури ОСОБА_1 на посаду головного лікаря Дитячої клінічної лікарні№8 Шевченківського району міста Києва.

Позовні вимоги вмотивовані наступним.

Позивач упродовж 17 років, а саме з червня 2002 року по вересень 2019 року, обіймав посаду головного лікаря Дитячої клінічної лікарні №8 Шевченківського району міста Києва. У вересні 2019 року позивач був звільнений з указаної посади у зв`язку із закінченням терміну дії контракту та взяв участь у конкурсі на зайняття вищевказаної вакантної посади головного лікаря Дитячої клінічної лікарні №8 Шевченківського району міста Києва та був його єдиним учасником. Згідно з оскаржуваним рішенням конкурсної комісії за результатами конкурсу його кандидатуру визнано такою, що не відповідає встановленим вимогам. Таке рішення позивач уважає протиправним, оскільки, перш за все з огляду на те, що конкурс проводився лише за його участі як єдиного учасника, то відповідно до частини п`ятої статті 7 Положення про конкурсний відбір кандидатур на посади керівників суб`єктів господарювання комунального сектора економіки у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.07.2016 №786/786 «Про затвердження Положення про конкурсний відбір кандидатур на посади керівників суб`єктів господарювання комунального сектора економіки в місті Києві» конкурсна комісія повинна була оголосити проведення нового конкурсу, однак в порушення викладеного цього не зробила.

Крім того, рішення конкурсної комісії про те, що кандидатура позивача не відповідає встановленим вимогам є не аргументованим, тоді як згідно з доводами позивача він відповідає усім встановленим для зайняття вищевказаної посади вимогам, що підтверджується його 17-річним досвідом обіймання цієї посади, 31-річним досвідом викладання у Національному медичному університеті імені О.О.Богомольця, низкою відзнак за досягнення у роботі та характеристикою як головного лікаря вищевказаної лікарні.

За висновком позивача проведення конкурсу за його участі як єдиного учасника та відхилення його кандидатури є наслідком використання посадовими особами Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) схеми недопущення позивача до зайняття згаданої вище посади, оскільки у зв`язку з відхиленням його кандидатури названим вимогам проводитиметься новий конкурс, до участі в якому він як учасник попереднього не допускається.

Відповідач - постійно діюча конкурсна комісія для проведення конкурсів на зайняття посад керівників закладів охорони здоров`я, що належать до закладів охорони здоров`я, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та підпорядковані Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відзив на позовну заяву не надав, хоча належним чином повідомлений про судовий розгляд справи.

Натомість відзив на позов надав Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому зазначив, що вищевказана конкурсна комісія не є суб`єктом владних повноважень, не здійснює публічних владних управлінських функцій в розумінні пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, а спірні правовідносини, що виникли між позивачем і конкурсною комісією не мають ознак публічної служби.

Також названий Департамент заперечив щодо задоволення позову по суті, стверджуючи про його необґрунтованість, оскільки оскаржуване рішення прийняте конкурсною комісією, створеною належним чином. Конкурс проведено відповідно до вимог Порядку проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 №1094, та який (Порядок) не містить заборони щодо проведення конкурсу за умови участі одного учасника. З огляду на те, що вищевказаним Порядком безпосередньо визначено механізм проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я, то до спірних правовідносин не підлягає застосуванню Положення про конкурсний відбір кандидатур на посади керівників суб`єктів господарювання комунального сектора економіки у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.07.2016 №786/786 «Про затвердження Положення про конкурсний відбір кандидатур на посади керівників суб`єктів господарювання комунального сектора економіки в місті Києві», яке визначає правові та організаційні засади конкурсного відбору кандидатур на посади керівників суб`єктів господарювання комунального сектора економіки в місті Києві (далі - керівні посади), і на яке в обґрунтування свого позову посилається позивач.

Оскаржуване рішення прийняте конкурсною комісією за результатами відкритого поіменного голосування восьми присутніх членів комісії із дев`яти, з яких 3 голоси проголосували «за», п`ять голосів - «проти», що відповідає вимогам пунктів 23 та 38 Порядку проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я, за змістом яких конкурсна комісія приймає рішення за результатами заслуховування конкурсних пропозицій і проведених співбесід шляхом голосування більшістю голосів її членів, присутніх на засіданні.

Заперечуючи доводи позивача про його відповідність встановленим умовами конкурсу вимогам для зайняття вищевказаної посади головного лікаря з огляду на наявний у нього досвід роботи та наявність подяк за період попередньої роботи, Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зазначив, що це не може вважатися автоматичними перевагами при участі в конкурсі на зайняття посади головного лікаря, адже конкурс проводиться з дотриманням забезпечення рівного доступу та недискримінації, що передбачає рівні можливості для всіх учасників.

При цьому, як зазначив названий Департамент, конкурсна комісія не обмежена в своїх рішеннях та має право прийняти рішення про відхилення кандидатур всіх учасників.

За висновком суду саме Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який сформував вищевказану конкурсну комісію, є належним відповідачем у справі, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необхідність залучити його до участі у справі в якості співвідповідача.

З огляду на вказану обставину та з метою економії процесуального часу суд не вважає за доцільне відкладати розгляд справи та повідомляти про цю обставину названий Департамент, так як вищевикладеним підтверджується його обізнаність про відкриття провадження у цій адміністративній справі, наявність у нього копії позовної заяви з додатками до неї, а також ним реалізовано право на надання відзиву на цю позовну заяву.

Розглянувши подані суду документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.12.2013 №2254 (у редакції розпорядження від 27.12.2017 №1694) затверджено Положення про Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно з пунктом 1 цього Положення названий Департамент є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковується Київському міському голові, підзвітний та підконтрольний Київській міській раді та постійній комісії Київської міської ради, до функціонального спрямування якої належить питання діяльності Департаменту, а також постійній комісії Київської міської ради, до функціонального спрямування якої належить питання взаємодії Київської міської ради та її виконавчого органу (Київської міської державної адміністрації). З питань виконання функцій органу державної виконавчої влади Департамент є підзвітним та підконтрольним Міністерству охорони здоров`я України.

Пунктом 5.36 указаного Положення передбачено, що Департамент здійснює організаційні заходи щодо проведення конкурсів на заміщення вакантних посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та підпорядковані Департаменту в установленому порядку.

Відповідно до Статуту Дитячої клінічної лікарні №8 Шевченківського району міста Києва, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 29.03.2002 №673, Дитяча клінічна лікарня №8 Шевченківського району міста Києва є лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, бюджетною неприбутковою організацією, заснованою на комунальній власності територіальної громади міста Києва, підпорядкованою Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до наказу від 20.09.2019 №1436/к Департаментом охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вирішено провести конкурс, зокрема, на зайняття посади головного лікаря Дитячої клінічної лікарні №8 Шевченківського району міста Києва.

З метою проведення вищевказаного конкурсу Департаментом охорони здоров`я сформовано постійно діючу конкурсну комісію для проведення конкурсів на зайняття вакантних посад керівників закладів охорони здоров`я, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та підпорядковані Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - конкурсна комісія).

Згідно з рішенням конкурсної комісії, оформленим протоколом від 08.10.2019 №1, оголошено конкурс на зайняття вакантної посади головного лікаря Дитячої клінічної лікарні №8 Шевченківського району міста Києва та вирішено оприлюднити оголошення про проведення цього конкурсу на офіційному веб-сайті Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Вказане оголошення належним чином розміщене на веб-сайті Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Оголошення містить перелік документів, які необхідно подати претенденту для участі в конкурсі, вимоги до претендента та до конкурсної пропозиції.

У згаданому конкурсі взяв участь позивач.

Рішенням конкурсної комісії, оформленим протоколом від 05.11.2019 №2, документи, подані ОСОБА_1 для участі у конкурсі визнано такими, що відповідають переліку документів, визначених законодавством, та вимогам до претендента, встановлених конкурсною комісією, допущено ОСОБА_1 до участі в конкурсі та вирішено заслухати його конкурсну пропозицію і провести з ним співбесіду на наступному засіданні комісії 02.12.2019, про що ОСОБА_1 повідомлено особисто.

Згідно з рішенням конкурсної комісії, оформленим протоколом від 02.12.2019 №3, конкурсна комісія за результатами заслуховування конкурсної пропозиції і проведеної співбесіди шляхом голосування відхилила кандидатуру ОСОБА_1 , як такого, що не відповідає встановленим вимогам, та вирішила:

- внести подання директору Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської райони (Київської міської державної адміністрації) про призначення повторного конкурсу на зайняття посади головного лікаря Дитячої клінічної лікарні №8 Шевченківського району міста Києва у зв`язку з відхиленням кандидатури ОСОБА_1 як такого, що не відповідає встановленим вимогам;

- доручити голові конкурсної комісії підписати подання про призначення повторного конкурсу на зайняття посади головного лікаря Дитячої клінічної лікарні №8 Шевченківського району міста Києва у зв`язку з відхиленням кандидатури ОСОБА_1 як такого, що не відповідає встановленим вимогам.

Не погоджуючись із таким рішенням конкурсної комісії, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить із такого.

Відповідно до частин першої та другої статті 74 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» медичною і фармацевтичною діяльністю можуть займатися особи, які мають відповідну спеціальну освіту і відповідають єдиним кваліфікаційним вимогам.

За змістом приписів статті 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» керівником закладу охорони здоров`я незалежно від форми власності може бути призначено лише особу, яка відповідає єдиним кваліфікаційним вимогам, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров`я здійснюються відповідно до законодавства.

Керівники державних та комунальних закладів охорони здоров`я призначаються на посаду уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров`я на конкурсній основі шляхом укладання з ними контракту на строк від трьох до п`яти років. Порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я та порядок укладання контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я, а також типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Механізм проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я визначено Порядком проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 №1094 (далі - Порядок №1094).

За вимогами пункту 8 Порядку для проведення конкурсу рішенням органу управління утворюється конкурсна комісія (постійно діюча або для проведення окремого конкурсу).

Конкурсна комісія:

- оприлюднює оголошення про проведення конкурсу;

- встановлює вимоги до претендентів з урахуванням установлених законодавством вимог;

- встановлює вимоги до конкурсних пропозицій;

- оприлюднює результати засідань конкурсної комісії та результати конкурсу;

- перевіряє документи, подані претендентами щодо відповідності установленим вимогам

- приймає рішення про допуск претендентів до конкурсу або відхилення їх кандидатур;

- забезпечує відкритість конкурсу відповідно до вимог цього Порядку;

- оцінює професійний досвід, знання, якості та конкурсні пропозиції учасників конкурсу;

- відбирає шляхом голосування з числа учасників одну кандидатуру на посаду керівника закладу, оформлює відповідне рішення конкурсної комісії та вносить подання керівникові органу управління, який призначає такого кандидата на посаду керівника закладу;

- здійснює інші повноваження, передбачені цим Порядком (пункт 24 Порядку).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач не заперечує правомірності рішення Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо необхідності проведення конкурсу на зайняття посади головного лікаря Дитячої клінічної лікарні №8 Шевченківського району міста Києва, формування конкурсної комісії для проведення зазначеного конкурсу та оголошення конкурсною комісією згаданого конкурсу.

Водночас суд критично сприймає доводи позивача про порушення процедури проведення конкурсною комісією конкурсу, яка, на його думку, полягає в тому, що він був єдиним учасником конкурсу, а тому відповідно до частини п`ятої статті 7 Положення про конкурсний відбір кандидатур на посади керівників суб`єктів господарювання комунального сектора економіки у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.07.2016 №786/786 «Про затвердження Положення про конкурсний відбір кандидатур на посади керівників суб`єктів господарювання комунального сектора економіки в місті Києві» конкурсна комісія повинна була оголосити проведення нового конкурсу, однак в порушення викладеного цього не зробила.

Дійсно, частиною п`ятою статті 7 вищевказаного Положення передбачено, що у разі наявності лише одного кандидата на одну посаду на участь у конкурсі або відмови в допуску до участі у конкурсі всім заявленим кандидатам конкурсна комісія протягом 5 днів з дня завершення строку на подання документів на участь у конкурсі (останньої відмови від допуску кандидата до участі в конкурсі) оголошує проведення нового конкурсу.

Однак, це Положення не підлягає застосуванню у спірних правовідносин у зв`язку з тим, що ним визначаються правові та організаційні засади конкурсного відбору кандидатур на посади керівників суб`єктів господарювання комунального сектора економіки в місті Києві (далі - керівні посади), а також пунктом 1 передбачено, що згідно з цим Положенням проводиться конкурсний відбір кандидатур на заміщення вакантних посад керівників суб`єктів господарювання комунального сектора економіки в місті Києві, крім випадків, коли нормативно-правовими актами вищої юридичної сили встановлено іншу процедуру конкурсного відбору або інший порядок заміщення таких посад, яким виключається проведення конкурсної процедури. Наразі механізм проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я визначений Порядком проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 №1094, який підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.

Указаний нормативно-правовий акт не містить приписів стосовно заборони проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я за умови участі в такому конкурсі одного учасника або обов`язку конкурсної комісії через цю обставину оголосити проведення нового конкурсу.

Суд звертає увагу, що законодавством по-різному врегульовано питання проведення конкурсу на зайняття вакантних посад в установах та на підприємствах, які не охоплюються поняттям публічної служби, у випадку участі в ньому одного учасника.

Так, наприклад пунктом 20 Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2008 №777 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2019 №927) визначено, що у разі коли документи подав лише один учасник, конкурс не проводиться. При цьому оголошується повторне проведення конкурсного відбору.

Як зазначалося судом вище, частиною п`ятою статті 7 Положення про конкурсний відбір кандидатур на посади керівників суб`єктів господарювання комунального сектора економіки у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.07.2016 №786/786 «Про затвердження Положення про конкурсний відбір кандидатур на посади керівників суб`єктів господарювання комунального сектора економіки в місті Києві» визначено обов`язок конкурсної комісії оголосити проведення нового конкурсу у разі наявності лише одного кандидата на одну посаду.

Разом з тим, згідно з пунктом 26 Примірного положення про порядок проведення конкурсу на заміщення вакантних наукових посад державної наукової установи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2018 №404, конкурс вважається таким, що не відбувся, і у разі потреби оголошується повторно, якщо: під час проведення конкурсу не подано жодної заяви; жодна з осіб, які виявили бажання взяти участь у конкурсі, не була до нього допущена; жоден з учасників конкурсу (єдиний учасник конкурсу) не набрав більше половини голосів складу комісії; переможця конкурсу не виявлено за результатами голосування. Аналіз цієї правової норми дає підстави суду дійти висновку про можливість проведення конкурсу за умови участі в ньому єдиного учасника.

Відповідно до пункту 11 Типового положення про конкурс на посаду керівника державного, комунального закладу загальної середньої освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 2803.2018 №291, конкурсна комісія визнає конкурс таким, що не відбувся, якщо: відсутні заяви про участь у конкурсі; до участі у конкурсі не допущено жодного кандидата; жодного з кандидатів не визначено переможцем конкурсу. Аналіз цієї норми також дає підстави суду стверджувати про можливість проведення конкурсу за участі одного учасника.

Отже, за умови відсутності в Порядку №1094 обов`язку конкурсної комісії оголосити проведення нового конкурсу у разі наявності лише одного кандидата на одну посаду, вищевказана конкурсна комісія правомірно провела конкурс на зайняття вакантної посади головного лікаря Дитячої клінічної лікарні №8 Шевченківського району міста Києва.

Водночас суд погоджується з твердженням позивача стосовно не аргументованості оскаржуваного рішення конкурсної комісії.

Відповідно до пунктів 34 та 35 Порядку №1094 конкурсна комісія заслуховує на засіданні конкурсну пропозицію учасника конкурсу, проводить з ним співбесіду та враховує відповідність учасника конкурсу та його конкурсної пропозиції встановленим вимогам.

Під час прийняття рішень за результатами конкурсу конкурсна комісія враховує здатність учасників конкурсу висловлювати свої думки, уміння викладати інформацію, комунікабельність, тактовність, ділові та вольові якості, готовність брати на себе відповідальність, уміння аналізувати проблеми і налагоджувати ділові зв`язки, виявляти творчий підхід до роботи, доброчесність (у тому числі академічну), емоційну врівноваженість.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, конкурсна комісія відхилила кандидатуру ОСОБА_1 за результатами заслуховування його конкурсної пропозиції та проведеної з ним співбесіди.

За змістом приписів пунктів 38 та 39 Порядку №1094 за результатами заслуховування конкурсних пропозицій і проведених співбесід конкурсна комісія шляхом голосування відбирає з числа учасників конкурсу одну кандидатуру, яка відповідає встановленим вимогам, - переможця конкурсу, після чого вносить відповідне подання керівникові органу управління, що здійснює призначення переможця конкурсу на посаду керівника закладу.

Конкурсна комісія має право прийняти вмотивоване рішення про відхилення кандидатур усіх учасників конкурсу та надіслати органові управління обґрунтовану пропозицію про призначення повторного конкурсу.

З наведеного слідує, що у разі відхилення конкурсною комісією усіх учасників конкурсу чи єдиного учасника конкурсу та надання органові управління пропозиції про призначення повторного конкурсу, таке рішення та пропозиції повинні бути вмотивовані та обґрунтовані конкурсною комісією.

Обов`язок суб`єкта владних повноважень, приймати обґрунтоване рішення випливає зі змісту пункту 3 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, яка уповноважує адміністративні суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони, поміж іншого, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Утім оскаржуване рішення не містить жодного обґрунтування висновку конкурсної комісії щодо невідповідності кандидатури позивача встановленим вимогам.

Єдиним аргументом, яким відповідач обґрунтовує висновок про невідповідність позивача встановленим вимогам, є те, що тривалий досвід роботи позивача та наявність у нього подяк за період попередньої роботи не може вважатися автоматичними перевагами при участі в конкурсі на зайняття посади головного лікаря, адже конкурс проводиться з дотриманням забезпечення рівного доступу та недискримінації, що передбачає рівні можливості для всіх учасників.

Проте, такі аргументи відповідача не надають відповіді на те, яким саме встановленим вимогам не відповідає позивач як претендент на посаду головного лікаря Дитячої клінічної лікарні №8 Шевченківського району міста Києва.

Крім того суд звертає увагу на те, що вищевказане твердження відповідача про те, що тривалий досвід роботи позивача та наявність у нього подяк за період попередньої роботи не може вважатися автоматичними перевагами при участі в конкурсі на зайняття посади головного лікаря, оскільки конкурс проводиться з дотриманням забезпечення рівного доступу та недискримінації, що передбачає рівні можливості для всіх учасників, є, щонайменше, непослідовним в умовах проведення вищевказаного конкурсу за участі позивача як єдиного його учасника. Адже, наразі, за відсутності інших учасників конкурсу не вбачається за можливе стверджувати про перевагу позивача чи відсутність таких переваг у позивача над іншими учасниками, оскільки такі учасники відсутні.

За наведених обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків конкурсної комісії про невідповідність позивача встановленим вимогам, що містяться в оскаржуваному рішенні.

Відтак оскаржуване рішення в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню судом.

З огляду на те, що конкурсна комісія дійшла необґрунтованого висновку про невідповідність позивача встановленим вимогам, суд також дійшов висновку про те, що названа комісія згідно з пунктами 1 та 2 резолютивної частини цього рішення також необґрунтовано вирішила внести директору Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подання про призначення повторного конкурсу на зайняття посади головного лікаря Дитячої клінічної лікарні №8 Шевченківського району міста Києва, а також доручила голові конкурсної комісії підписати подання про призначення повторного конкурсу на зайняття посади головного лікаря Дитячої клінічної лікарні №8 Шевченківського району міста Києва.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки позивач у позові просив визнати протиправним і скасувати оскаржуване рішення конкурсної комісії лише в частині невідповідності його встановленим вимогам, то суд, керуючись частиною статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного захисту його прав, свобод та інтересів, порушених внаслідок прийняття щодо нього оскаржуваного рішення, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, та визнати протиправним і скасувати це рішення повністю.

Що стосується доводів відповідача про те, що конкурсна комісія не є суб`єктом владних повноважень, не здійснює публічних владних управлінських функцій в розумінні пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, а спірні правовідносини, що виникли між позивачем і конкурсною комісією не мають ознак публічної служби, то суд звертає увагу на наступне.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.05.2019 у справі №522/8650/18, система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, одним із учасників адміністративного спору є суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства.

Також названий Кодекс надає визначення публічно-правового спору - як спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 1 частини першої статті 4) та адміністративного судочинства - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення справ у порядку, встановленому цим законом (пункт 5 частини першої статті 4).

Відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосувати виключно формальний критерій - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

В розумінні пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, який містить визначення терміну «суб`єкт владних повноважень», та відповідно до пункту 1 Положення про Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.12.2013 №2254 (у редакції розпорядження від 27.12.2017 №1694), названий Департамент є суб`єктом владних повноважень та на виконання пункту 5.36. указаного Положення здійснює організаційні заходи щодо проведення конкурсів на заміщення вакантних посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та підпорядковані Департаменту в установленому порядку, зокрема, шляхом прийняття рішення про проведення такого конкурсу, а також формування конкурсної комісії для його проведення.

Реалізація Департаментом охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) наданих йому законодавством повноважень щодо організації згаданого конкурсу свідчить про виконання ним владних управлінських функції, зокрема стосовно проведення конкурсу на зайняття на посаду головного лікаря Дитячої клінічної лікарні №8 Шевченківського району міста Києва, яка є комунальною власністю територіальної громади міста Києва та підпорядковується названому Департаменту.

Отже даний спір, що вирішується судом в цій адміністративній справі є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Така правова позиція суду у даній справі узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 15.05.2019 у справі №522/8650/18, згідно з якою є публічно-правовим спір за позовом ОСОБА_2 до Одеського державного аграрного університету, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство освіти і науки України, про визнання протиправними виборів ректора названого Університету, встановленими на підставі протоколів виборчої комісії з виборів ректора від 26 квітня 2018 року, визнання недійсними та скасування рішень виборчої комісії щодо результатів виборів ректора, оформлених протоколами виборчої комісії з виборів ректора Університету від 18.04.2018 № 7 та від 26.04.2018 №11.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 242-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Постійно діючої конкурсної комісії для проведення конкурсів на зайняття посад керівників закладів охорони здоров`я, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та підпорядковані Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в особі Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення постійно діючої конкурсної комісії для проведення конкурсів на зайняття посад керівників закладів охорони здоров`я, що належать до закладів охорони здоров`я, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та підпорядковані Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), оформлене протоколом від 02.12.2019 №3.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01001, м. Київ, вул. Прорізна, 19, ) судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко