Справа № 540/1929/20
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1929/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

І. Зміст позовних вимог

22 липня 2020 року ОСОБА_1 (надалі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Херсонській області), у якому просить:

- визнати протиправними дії ГУ Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо нездійснення перерахунку нарахованого довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 05.03.2020 року №17/03-17;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 року у розмірі 86 % суддівської винагороди, зазначеної у довідці Херсонського апеляційного суду від 26.02.2020 року № 159/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.

ІІ. Позиція позивачки та заперечення відповідача.

Вказані вимоги позивачка обґрунтовує тим, що є суддею у відставці, перебуває на обліку ГУ ПФУ в Херсонській області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% суддівської винагороди працюючого судді. Звернувшись 27.02.2020 р. до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Херсонського апеляційного суду від 26.02.2020 р. № 159/20, відповідач рішенням від 05.03.2020 року №17/03-17 відмовив у здійсненні такого перерахунку з підстав відсутності у рішенні Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 підстав для зміни розмірів суддівської винагороди та не прийняттям додатково нормативно-правового акту, яким визначено умови та порядок перерахунку призначеного довічного грошового утримання суддям у відставці на підставі вказаного рішення Конституційного Суду України. Позивачка вважає вказану відмову та рішення відповідача безпідставними та такими, що не відповідають ст. ст. 19, 129-1,151-2 Конституції України, та грубо порушують вимоги п.п. 2.1, 2.3, 2.4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 в частині не здійснення відповідачем у встановлений 10 денний термін перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

25.08.2020 року відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що положеннями ч. 4 статті 142 Закону України від 02.06.2016 № 1402 "Про судоустрій і статус суддів" передбачено перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Відповідно до пункту 4 розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці від 25.01.2008 № 3-1 перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок. Так, відповідач вказує, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проведено позивачці, виходячи з розміру суддівської винагороди, встановленої на 01.01.2020 та обчисленої згідно діючих на момент проведення такого перерахунку, законодавчих норм. При цьому, рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-рп/2020 не є нормативно - правовим актом, яким змінено розмір суддівської винагороди, а до Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у зв`язку із втратою чинності положень пункту 25 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402 відповідні зміни до не внесені. Враховуючи зазначене, відповідач вважає рішення ГУ ПФУ України в Херсонській області від 05.03.2020 № 17/03-17 про відмову в перерахунку щомісячного грошового довічного утримання згідно із довідкою правомірним. При цьому, зазначає, що підстави для здійснення перерахунку щомісячного грошового довічного утримання згідно наданої позивачкою довідки від 26.02.2020 № 159/20 відсутні, оскільки право на наступний перерахунок за новими обставинами, виникне з 01 січня наступного року.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 27.07.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Крім цього, вказаною ухвалою витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивачки.

Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. (ст. 258 КАС України).

Згідно з частиною 2 статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

Частиною 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У період з 31.08.2020 по 02.10.2020 р. включно суддя перебувала у щорічній плановій відпустці.

ІV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року № 1515-VII ОСОБА_1 звільнено з посади судді Апеляційного суду Херсонської області у відставку.

Позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України від 02.06.2016 № 1402 "Про судоустрій і статус суддів".

27 лютого 2020 року позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Херсонській області зі заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, додавши до неї довідку Херсонського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 26.02.2020 № 159/20.

Вказана довідка видана ОСОБА_1 відповідно до Додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (пункт 1 розділу ІІ) та на підставі рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020, згідно якої станом на 18.02.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 184 976,00 грн., у тому числі: посадовий оклад - 115 610,00 грн., доплата за вислугу років - 69 366,00 грн.

05.03.2020 відповідачем прийнято рішення № 17/03-17 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання гр. ОСОБА_1 на підставі заяви від 27.02.2020 та довідки про розмір суддівської винагороди від 26.02.2020 №159/02, яке вмотивовано відсутністю підстав для здійснення нового перерахунку щомісячного грошового довічного утримання, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 не змінювалися розміри суддівської винагороди та не розглядалося питання про перерахунок щомісячного грошового довічного утримання суддям у відставці. Крім цього, Конституційним Судом України у рішенні від 18.02.2020 №2-р/2020 не визначено порядок його виконання у зв`язку із втратою чинності положень пункту 25 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402 зі змінами. Пунктом 5 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-рп/2020 рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у відповідність до вищевказаного Рішення. На сьогоднішній день зміні до Закону України "Про судоустрій та статус суддів" не внесені.

Вважаючи такі дії та рішення відповідача протиправними, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Положеннями частини другої ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України).

За приписом пункту шостого частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон " Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 р. ( далі - Закон № 1402-VIII).

Пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною 1 статті 142 Закону №1402- VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах зазначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина 2 статті 142 Закону №1402-VI).

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (п.23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).

В подальшому, Законом України від 16.10.2019 року №193-IX "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування", який набрав чинності 07.11.2019 року, зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII були виключені.

Відповідно до підпункту 4 пункту 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до статті 138 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (далі - Порядок № 3-1).

Пунктом 1 розділу I цього Порядку передбачено, що заява про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 1) подається до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь (далі - органи, що призначають щомісячне довічне утримання) через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи. Заява про призначення щомісячного довічного утримання може бути подана суддею особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, завіреної в установленому законодавством порядку.

Пунктами 1-4 розділу II Порядку № 3-1 передбачено, що заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) або довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України у відставці (додаток 3) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

У разі надсилання заяви і документів для перерахунку щомісячного довічного утримання поштою, днем звернення за перерахунком вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді.

Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Згідно з пунктом 2 розділу III Порядку № 3-1 до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду (довідка про винагороду судді КСУ) працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

За приписами пунктів 3 та 4 розділу IV Порядку № 3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно до пункту 5 розділу І цього Порядку.

Орган, що призначає щомісячне довічне утримання, не пізніше 10 днів після винесення рішення інформує особу про призначення щомісячного довічного утримання із зазначенням його розміру або про відмову в призначенні щомісячного довічного утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

VI. Оцінка суду

Отже, чинним законодавством визначено підстави та порядок перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яким передбачено можливість проведення такого перерахунку за зверненням судді чи його уповноваженого представника під час отримання суддею щомісячного довічного грошового утримання. При цьому, орган, що призначає щомісячне довічне утримання, за результатами розгляду поданих документів приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно.

Як встановлено судом, спірність питання у даній справі полягає у наявності права позивачки на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, який визначається на підставі норм Закону № 1402-VIII, діючих на час її звернення до відповідача із такою заявою.

При цьому, перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, який просить позивачка здійснити обумовлений набранням законної сили рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 з 19.02.2020 року.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) вищевказані положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами, якими було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

У пунктах 16- 17 вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, " зокрема,

- " розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання. Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402" ( абз. 4, 5 пункту 16);

- " Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності" ( абз. 6 пункту 16);

- " Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України" ( пункт 17).

Згідно з частиною 1 статті 91 Закону України від 13.07.2017 року №2136-VIII "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Пунктом 3 резолютивної частині рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 встановлено, що "положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення".

Дослідивши обставини даної адміністративної справи, суд вважає, що вона підпадає під ознаки типової адміністративної справи, яка розглянута Верховним Судом як зразкова в порядку статті 290 КАС України з прийняттям рішення від 16.06.2020 року по справі №620/1116/20, оскільки:

- позивачами у них є судді у відставці, які перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України та отримують щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці;

- позивачі не проходили кваліфікаційне оцінювання суддів під час перебування на посаді судді;

- відповідачем у них є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи);

- спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права (у зв`язку із відмовою відповідним територіальним органом Пенсійного фонду України здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці з посиланням на те, що після 18.02.2020 (дата ухвалення рішення Конституційного Суду України № 2-р/2020) не приймалось нормативно-правового акта щодо зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді);

- позивачі заявили аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу - судді у відставці, який не проходив кваліфікаційне оцінювання суддів, здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою про суддівську винагороду працюючого на відповідній посаді судді, у правовідносинах, що виникли після дати ухвалення рішення Конституційним Судом України від 18.02.2020 №2-р/2020 .

У вказаній зразковій справі Верховний Суд, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020, зробив правові висновки, які мають враховуватися при вирішенні даної справи, зокрема,

- " … з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року №2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці" ( пункт 35);

- " Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 06.03.2019 року у справі №638/12586/16-а та від 11.02.2020 року у справі №200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді" ( пункт 36);

- " … з 19.02.2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі №2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII" ( пункт 39);

- " … різниця у правах суддів у відставці на перерахунок їх довічного грошового утримання судді в залежності від проходження ними кваліфікаційного оцінювання під час перебування на посаді судді та (або) необхідності пропрацювати на посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання, порушує статус суддів та гарантії їх незалежності" ( пункт 40).

- " на переконання колегії суддів різниця у правах суддів у відставці на перерахунок їх довічного грошового утримання судді в залежності від проходження ними кваліфікаційного оцінювання під час перебування на посаді судді та (або) необхідності пропрацювати на посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання, порушує статус суддів та гарантії їх незалежності ( пункт 56).

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Також суд враховує, що у п. 1 ч. 4 рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п`ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI, зазначив, що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. При цьому, зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

З огляду на встановлені судом обставини та враховуючи правові висновки Верховного Суду у зазначеній зразковій справі, суд вважає, що з 19.02.2020, тобто з наступного дня після дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 в частині втрати чинності обмеження, встановленого пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII позивачка набула право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Херсонського апеляційного суду від 26.02.2020 року №159/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя, а тому дії ГУ Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправними, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 05.03.2020 року № 17/03-17 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

При обранні способу відновлення порушеного права позивачки суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції (Постанова Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16 СМ, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12 ).

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій. ( пункти 2, 3 ч. 1 ст. 5 КАС України).

Частина третя статті 245 КАС України передбачає, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Як вбачається зі змісту позову, позивачка просить суд зобов`язати відповідача провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зокрема, у розмірі 86% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Херсонського апеляційного суду від 26.02.2020 року № 159/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Проте, суд вважає вимогу позивачки у вказаній частині такою, що є передчасною, оскільки відмова ГУ Пенсійного фонду України в Херсонській області у здійсненні ОСОБА_1 нового перерахунку щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці вмотивована відсутністю порядку виконання рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-рп/2020 у зв`язку із втратою чинності положень пункту 25 Розділу XII " Прикінцеві та перехідні положення Закону України " Про судоустрій і статус суддів " від 02.06.2016 №1402-VIII зі змінами, у т.ч. не внесенням змін до вказаного Закону, а тому права позивачки в частині відсоткового розміру довічного грошового утримання на момент вирішення даного спору є не порушеними, а тому відсутні підстави для їх судового захисту.

Підсумовуючи викладене та обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивачки, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Херсонського апеляційного суду від 26.02.2020 року № 159/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 р.

VII. Висновок суду

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.1 ст.77 КАС України).

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та рішення, та враховуючи правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні від 16.06.2020 по зразковій справі №620/1116/20, яке набрало законної сили 07.08.2020 року, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

VIIІ. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС України). Згідно з ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI).

Стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" передбачає встановлення станом на 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 2 102,00 грн.

Отже, за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру розмір судового збору повинен складати 840,80 грн.

Як встановлено судом, позов ОСОБА_1 містить декілька вимог (дві) немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даною позовною заявою ОСОБА_1 згідно із наявним у справі платіжним документом від 03.07.2020 сплатила судовий збір у розмірі 855,60 грн.

Таким чином, сплачений позивачкою судовий збір в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, буд. 6, ) визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо нездійснення перерахунку недорахованого довічного грошового утримання ОСОБА_1 та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 17/03-17 від 05.03.2020 про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) провести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Херсонського апеляційного суду від 26.02.2020 року № 159/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 р.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

кат. 112010201