Справа № 446/1400/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 446/1400/17

адміністративне провадження № К/9901/25286/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Тацій Л.В.,

суддів: Стеценка С.Г., Стрелець Т.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 травня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року у справі №446/1400/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Голопристанської виправної колонії управління ДПС України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (№7) - міжобласна спеціалізована туберкульозна лікарня, Личаківська виправна колонія управління ДПС України у Львівській області (№30), Львівська виправна колонія № 48 про зобов`язання вчинити дії щодо зарахування трудового стажу та призначення пенсії за віком, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив просить зобов`язати відповідача зарахувати до трудового стажу періоди відбування покарання у вигляді позбавлення волі, а саме з 29 липня 1980 року по 28 липня 1982 року в Голопристанській виправній колонії №7, з 25 вересня 1986 року по 18 жовтня 1988 року в Львівській виправній колонії №48 та з 05 вересня 1991 року по 04 березня 1995 року в Личаківській колонії №30, зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплатити її з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 28 березня 2017 року.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 травня 2018 року відмовлено в задоволенні позову.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 травня 2018 року у справі №446/1400/17 залишено без змін.

Посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, позивач подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 05 жовтня 2020 року. В касаційній скарзі просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове - про задоволення позову.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Таким чином, справа в силу пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України віднесена до справ незначної складності.

Судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, перелік яких передбачений підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише детально викладені обставини справи, посилання на підстави непогодження з рішенням суду апеляційної інстанції щодо встановлених обставин справи та застосування нормативно-правових актів.

У касаційній скарзі скаржник не навів обґрунтування обставин, передбачених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 257, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 травня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року у справі №446/1400/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Голопристанської виправної колонії управління ДПС України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (№7) - міжобласна спеціалізована туберкульозна лікарня, Личаківська виправна колонія управління ДПС України у Львівській області (№30), Львівська виправна колонія № 48 про зобов`язання вчинити дії щодо зарахування трудового стажу та призначення пенсії за віком.

Надіслати заявнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Л.В. Тацій

Суддя С.Г. Стеценко

Суддя Т.Г. Стрелець