Справа № 380/7337/20
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/7337/20
УХВАЛА

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

15 жовтня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін питання про закриття провадження у справі № 380/7337/20 за позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, в якому просить:

- звільнити від сплати судового збору та відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін;

- витребувати із Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради матеріали особової справи ОСОБА_1 , де наявні оригінали актів ЛКП «Сяйво» № 137 від 12 травня 2020 року та № 239 від 31 липня 2020 року;

- визнати протиправними дії Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 державної житлової субсидії із 01 жовтня 2019 року;

- зобов`язати Залізничний відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (вул. Виговського, 34, м. Львів, 79022; ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) державну житлову субсидію із 01 жовтня 2019 року за адресою АДРЕСА_1 та провести перерахунок житлової субсидії із 01 жовтня 2019 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що дії відповідача щодо відмови у призначенні йому державної житлової субсидії із 01 жовтня 2019 року за адресою АДРЕСА_1 є протиправними та такими, що порушують його право, як малозабезпеченої сім`ї, на отримання державної житлової субсидії, зважаючи на таке. 20 листопада 2019 року позивач звернувся до Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради із заявою про призначення йому, як малозабезпеченій сім`ї, державної житлової субсидії за адресою АДРЕСА_1 .

08 липня 2020 року позивач подав відповідачу рекомендованим листом заяву про те, що впродовж багатьох років він проживає один за адресою АДРЕСА_1 та надав для підтвердження указаної обставини оригінали актів ЛКП «Сяйво» № 137 від 12 травня 2020 року та № 239 від 31 липня 2020 року, тобто виконав вимоги листа-відповіді відповідача від 30 липня 2020 року.

29 серпня 2020 року позивач отримав другий лист-відповідь відповідача із Витягом з протоколу засідання комісії № 20 від 19 серпня 2020 року про відмову в наданні субсидії.

З цього приводу позивач зауважує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року у справі № 380/3725/20 його позов до Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії з питань призначення субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, надання компенсації особам, які мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках з центральним опаленням, та включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, надання грошової допомоги постраждалим особам чи особам, які переміщуються, утвореної при Залізничній районній адміністрації м. Львова, викладене в Протоколі № 9 від 21 квітня 2020 року щодо відмови у призначенні субсидії ОСОБА_1 з 01 жовтня 2019 року. Зобов`язано Залізничний відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради прийняти рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 20 листопада 2019 року щодо призначення (відмови) субсидії як малозабезпеченій сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 з 01 жовтня 2019 року, з урахуванням висновків суду по цій справі.

Позивач звертає увагу на те, що відповідач не виконав рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року у справі № 380/3725/20 з урахуванням висновків суду по цій справі.

Також позивач зазначає про те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року у аналогічній справі № 1.380.2019.000509 з тих самих підстав, до того самого відповідача, але за інший період часу його позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 державної житлової субсидії з 01 жовтня 2018 року. Зобов`язано Залізничний відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради призначити ОСОБА_1 державну житлову субсидію із 01 жовтня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , та провести перерахунок житлової субсидії із 01 жовтня 2018 року.

Позивач наголошує, що у цьому випадку рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року у справі № 1.380.2019.000509 та рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року у справі № 380/3725/20 вказують на системність дій відповідача щодо порушення його прав у питанні призначення йому житлової субсидії, як малозабезпеченій сім`ї.

У зв`язку з вищенаведеним позивач просить адміністративний позов задоволити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що, враховуючи висновки, зазначені у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року у справі № 380/3725/20 Залізничний відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради повторно скерував позивачу лист від 30 липня 2020 року № щодо внесення змін до заяви та декларації про призначення житлової субсидії від 20 листопада 2019 року та зазначення відомостей, передбачених Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848.

На лист від 30 липня 2020 року № позивач подав заяву від 08 серпня 2020 року (вх. № від 11 серпня 2020 року), у якій зазначив про те, що за адресою: АДРЕСА_1 він проживає один та долучив акти ЛКП «Сяйво» № 137 від 12 травня 2020 року та № 239 від 31 липня 2020 року.

Відповідач звертає увагу на те, що позивач не виправив інформацію, зазначену у заяві про призначення житлової субсидії та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 20 листопада 2019 року. Тобто, на думку відповідача, ігноруючи вимоги чинного законодавства України та рішень Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року у справі № 380/955/20, від 17 липня 2020 року у справі № 380/3725/20, а також лист Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 30 липня 2020 року, жодних виправлень у заяву та декларацію від 20 листопада 2019 року позивач не вніс.

Відповідач стверджує, що позивач свідомо не вніс до заяви та декларації від 20 листопада 2019 у повному обсязі відомості про членів домогосподарства (прізвище, ім`я та по батькові, сімейний стан, число, місяць і рік народження, паспортні дані чи дані іншого документа, що посвідчує особу, реєстраційний номер облікової картки платника податків), чим порушив вимоги пункту 46 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848.

З огляду на зазначене, відповідач вважає, що Залізничний відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради належним чином, в межах чинного законодавства України, розглянув заяву позивача про призначення житлової субсидії від 20 листопада 2019 та передав документи на розгляд Комісії, а питання щодо прийняття Комісією рішення про відмову у призначенні житлової субсидії не належить до його компетенції.

Крім того, відповідач зазначає про те, що у позивача наявна заборгованість у ЛКП «Залізничтеплоенерго» у розмірі 28722,44 грн., що підтверджується відомістю про нарахування та оплату послуг з центрального опалення, а також заборгованість у ЛКП «Львівводоканал» у розмірі 1156,24 грн., що підтверджується відомістю про нарахування та оплату послуги: холодна вода.

Також відповідач зауважує, що питання щодо призначення житлової субсидії є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу.

У зв`язку з вищенаведеним просить суд у задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій повністю заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву. Просить позовну заяву задоволити у повному обсязі.

Суд зазначає, що ухвалою судді від 15 вересня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін. Клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволено. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі пункту «г» частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір». Клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради належним чином засвідчені копії усіх документів, на підставі яких позивачу відмовлено у призначенні державної житлової субсидії з 01 жовтня 2019 року, в тому числі й актів ЛКП «Сяйво» № 137 від 12 травня 2020 року та № 239 від 31 липня 2020 року.

Вирішуючи питання про закриття провадження у справі, суд виходить з такого.

За змістом статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким законом є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом другим частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обов`язковості виконання рішень.

За змістом частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналіз вищезазначених законодавчих норм дає підстави дійти висновку, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Статтею 382 КАС України визначені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд зазначає, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звернув увагу на те, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечити належне виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (стаття 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Суд встановив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року у справі № 380/955/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано повідомлення Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про відмову у субсидії № 46 від 26 грудня 2019 року.

Зобов`язано Залізничний відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 листопада 2019 року про призначення житлової субсидії.

15 квітня 2020 року за вх. № на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року у справі за № 380/955/20 Залізничний відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради надіслав позивачу лист-відповідь, яким повідомив, що для повторного розгляду його заяви про призначення житлової субсидії від 20 листопада 2019 року необхідно відповідно до положення Про порядок призначення житлових субсидій затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 848 від 21 жовтня 1995 року зі змінами внести до заяви та декларації у повному обсязі відомості про членів домогосподарства.

21 квітня 2019 року комісією утвореною при Залізничній районній адміністрації м. Львова з питань призначення субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, надання компенсації особам, які мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках з центральним опаленням, та включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, надання грошової допомоги постраждалим особам чи особам, які переміщуються прийнято повідомлення про відмову у субсидії № 9, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні субсидії з 01 жовтня 2019 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року у справі № 380/3725/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії з питань призначення субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, надання компенсації особам, які мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках з центральним опаленням, та включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, надання грошової допомоги постраждалим особам чи особам, які переміщуються утвореної при Залізничній районній адміністрації м. Львова, викладене в Протоколі № 9 від 21 квітня 2020 року щодо відмови у призначенні субсидії ОСОБА_1 з 01 жовтня 2019 року.

Зобов`язано Залізничний відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради прийняти рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 20 листопада 2019 року щодо призначення (відмови) субсидії як малозабезпеченій сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 з 01 жовтня 2019 року, з урахуванням висновків суду по цій справі.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Згідно Витягу з протоколу № 20 від 19 серпня 2020 року засідання комісії з питань призначення субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, надання компенсації особам, які мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках з центральним опаленням, та включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, надання грошової допомоги постраждалим особам чи особам, які переміщуються утвореної при Залізничній районній адміністрації м. Львова, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року у справі № 380/3725/20, беручи до уваги заяву (з додатками) ОСОБА_1 від 08 серпня 2020 року та інформацію офіційного веб-порталу Судова влада України, позивачу відмовлено у призначенні державної житлової субсидії з 01 жовтня 2019 року відповідно до пунктів 14, 15, 20, 25, 46 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1151).

Суд зазначає, що звертаючись до суду із адміністративним позовом до Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, позивач фактично оскаржує дії Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, що мали місце під час виконання Львівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року у справі № 380/3725/20.

Адже сам позивач у своїй позовній заяві звертає увагу суду на те, що відповідач не виконав рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року у справі № 380/3725/20, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Таким чином, оскаржувані дії Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови у призначені позивачу державної житлової субсидії із 01 жовтня 2019 року, яка оформлена Витягом з протоколу № 20 від 19 серпня 2020 року засідання комісії з питань призначення субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, надання компенсації особам, які мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках з центральним опаленням, та включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, надання грошової допомоги постраждалим особам чи особам, які переміщуються, утвореної при Залізничній районній адміністрації м. Львова, прийнятого на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року у справі № 380/3725/20, можуть бути оскаржені відповідно до статті 383 КАС України.

Такий порядок оскарження дій суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає, що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої цієї ж статті за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а.

За таких обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій відповідача, вчинених на виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Тобто, якщо позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні державної житлової субсидії із 01 жовтня 2019 року, які вчинені на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року у справі № 380/3725/20, то він може звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З огляду на наведене суд доходить висновку, що оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду (рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року у справі № 380/3725/20) з того самого фактичного предмету спору (право позивача на отримання державної житлової субсидії із 01 жовтня 2019 року) і між тими самими сторонами, а тому наявні підстави для закриття провадження у цій справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 640/15623/19.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Оскільки ухвалою судді від 15 вересня 2020 року позивача звільнено від сплати судового збору на підставі пункту «г» частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» і такий при поданні позову до суду не був сплачений, то підстави для його повернення з бюджету відсутні.

Докази понесення сторонами у справі інших судових витрат відсутні, а тому їх розподіл не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 238, 239, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі № 380/7337/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (вул. Виговського, 34, м. Львів, 79022) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - закрити.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження у справі, не допускається.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст.ст. 293-297 КАС України, з урахуванням п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 20 жовтня 2020 року.

Суддя Клименко О.М.