Справа № 560/1854/20
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1854/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

19 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Іваненко Т.В. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05 лютого 2020 року №06 про відмову у переведенні на пенсію по інвалідності за нормами Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби період роботи з 21 червня 2006 року по 30 січня 2020 року на посаді керуючого справами виконавчого апарату Теофіпольської районної ради Хмельницької області;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату з 31 січня 2019 року пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, врахувавши до розрахунку пенсії виплати зазначені у довідках від 30 січня 2020 року №10 і №11: посадовий оклад - 8800; надбавка за ранг (9 ранг) - 500.00; надбавка за вислугу років (40 %) (за стаж державної служби 25 років) 3720.00; надбавка за інтенсивність праці - 6510.00; премія місячна - 22280.00.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.02.2020 №06 щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_2 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_2 до стажу державної служби період роботи з 21 червня 2006 року по 30 січня 2020 року на посаді керуючого справами виконавчого апарату Теофіпольської районної ради Хмельницької області;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_2 з 31.01.2020 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках Теофіпольської районної ради Хмельницької області №10 та №11 від 30 січня 2020 року.

В задоволенні позовних вимог позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити нарахування та виплату пенсії та зобов`язати призначити пенсію з 31 січня 2019 року, судом першої інстанції відмовлено.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати у зв"язку з порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення. З підстав викладених в апеляційній скарзі, апелянт просить прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, апелянт зауважив, що суд першої інстанції безпідставно дійшов до висновку, щодо наявності підстав зарахування позивачу до стажу державної служби період роботи з 21 червня 2006 року по 30 січня 2020 року на посаді керуючого справами виконавчого апарату Теофіпольської районної ради, вказуючи на Закон України від 07 червня 2001 року №2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування», який набрав чинності 04 липня 2001 року, відповідно до якого посади місцевих рад та їх виконавчих комітетів віднесені до відповідних категорій посад осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій посад державних службовців та, відповідно, заперечує проти здійснення нарахування й виплати з 31 січня 2020 року мені пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках Теофіпольської районної ради Хмельницької області №10 та №11 від 30 січня 2020 року.

Позивач направив на адресу суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлено всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0324284 від 08.08.2014 стверджено, що ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності на строк до 01.09.2017. Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0795579 від 06.07.2016 стверджено, що ОСОБА_2 довічно встановлено ІІ групу інвалідності.

31.01.2020 позивач звернулася до пенсійного органу із заявою, в якій просила перерахувати пенсію, вид перерахунку - перехід на пенсію за іншим законом. До заяви про перерахунок пенсії, позивачем додано, довідку Теофіпольської районної ради Хмельницької області про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 30 січня 2020 року №11 та Довідку Теофіпольської районної ради Хмельницької області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 30 січня 2020 року №10.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.02.2020 №06, відмовлено ОСОБА_2 у переведенні з пенсії по інвалідності згідно Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу" відповідно до поданої заяви від 21.02.2020, оскільки Законом України №889-VIII від 10.12.2015 "Про державну службу" не передбачено призначення пенсії по інвалідності.

Також, листом від 19.02.2020 № 2200-0301-8/5246 пенсійний орган повідомив позивача, що згідно з Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889 (далі - Закон №889) втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Згідно з пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723 мають особи, які на день набрання чинності Законом №889 (на 01.05.2016): - займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723 та актами Кабінету Міністрів України; - мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723 та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016. За документами пенсійної справи стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" станом на 01.05.2016 становить 10 років 5 місяців 4 дні. До спеціального стажу для визначення права на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу» не враховано період роботи в органах місцевого самоврядування після 04.07.2001, а саме: з 21.06.2006 по 30.01.2020 на посаді керуючої справами виконавчого апарату Теофіпольської районної ради.

Залишення вказаних вимог позивача без виконання, стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню частково. Зокрема, період роботи позивача з 21 червня 2006 року по 30 січня 2020 року в органі місцевого самоврядування на посаді керуючого справами виконавчого апарату Теофіпольської районної ради слід зарахувати до стажу державної служби, у зв`язку з чим дії відповідача щодо не зарахування цього періоду до стажу державної служби є протиправними. Оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд першої інстанції вважає, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно з ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Щодо вимог позивача про зобов`язання здійснити нарахування та виплату пенсії, суд першої інстанції зазначив що КАС України не встановлює можливості захисту порушених прав та інтересів осіб на майбутнє, а судове рішення не повинно містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та про зобов`язання відповідача вчинити чи утриматись від вчинення певних дій на майбутнє.

Також, суд відмовив в задоволенні вимоги позивача про зобов"язання призначити пенсію з 31 січня 2019 року, оскільки в матеріалах справи відсутні докази звернення до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії з 31 січня 2019 року, тоді як із заявою щодо перерахунку пенсії, вид перерахунку - перехід на пенсію за іншим законом, позивач звернулася 31 січня 2020 року, тому саме з цієї дати слід зобов`язати відповідача призначити та здійснити нарахування й виплату пенсії, що є належним захистом порушеного права позивача.

При прийнятті рішення, судом першої інстанції враховано висновки Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року по справі №822/524/18 (Пз/9901/23/18) (провадження № 11-555заі18), яке набрало законної сили і є зразковим рішенням, та правові позиції містяться, зокрема, в постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 167/592/17, від 31 липня 2018 року по справі №348/9/17, від 23 жовтня 2018 року по справі №344/4560/17, від 14 лютого 2019 року по справі №362/7962/15-а.

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками Хмельницького окружного адміністративного суду. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII), дата набрання чинності: 01.05.2016.

Згідно з п. 8 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби було визначено "Порядком обчислення стажу державної служби", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок №283), який був чинний на час проходження позивачем служби в період з 21 червня 2006 року по 01 травня 2016 року.

Згідно з п. 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до абз. 7 ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" №2493-III від 07.06.2001, в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад: п`ята категорія - зокрема, керуючих справами виконавчих апаратів районних рад.

Механізм обчислення стажу державної служби визначено "Порядком обчислення стажу державної служби", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 (далі - Порядок №229), який чинний на час проходження позивачем служби з 01 травня 2016 року.

Згідно з п. 4 Порядку №229, до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Окрім того, положеннями статті 46 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-УІІІ передбачені особливості стажу державної служби. Зокрема, у пункті 2 вказаної норми зазначено, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до статті 22 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-111 до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування (пункт 2розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-111).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 26 червня 2018 року по справі № 735/939/17.

У трудовій книжці ОСОБА_2 , (запис №24) встановлено, що позивача призначено на посаду керуючої справами виконавчого апарату Теофіпольської районної ради по переводу з 21.06.2006 на підставі Розпорядження №57-р від 21.06.2006. Відповідно до запису №27 - позивача звільнено з посади керуючого справами виконавчого апарату Теофіпольської районної ради за угодою сторін з 30.01.2020 на підставі Розпорядження №1-р від 30.01.2020.

Таким чином, враховуючи встановлені у справі обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що період роботи позивача з 21 червня 2006 року по 30 січня 2020 року в органі місцевого самоврядування на посаді керуючого справами виконавчого апарату Теофіпольської районної ради слід зарахувати до стажу державної служби.

Щодо вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05 лютого 2020 року №06 про відмову у переведенні на пенсію по інвалідності за нормами Закону України «Про державну службу», колегія суддів прийшла до наступного висновку.

В апеляційній скарзі відповідач звертає увагу суду апеляційної інстанції на правила, що підлягають застосуванню при призначені пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, а саме ті з них, що статтею 37 Закону № 3723-XII «Про державну службу» встановлені для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Ці правила визначені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

В даному випадку необхідно врахувати таке.

Відповідно до пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV (далі -Закон № 105 8-ІV), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, за приписами частини 9 статті 37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-ІV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби .

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (частина 10 стаття 37 Закону № 3723-ХІІ).

Отже, статтею 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII врегульовано питання пенсійного забезпечення державних службовців за віком, по інвалідності та у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором. Тобто, законодавець визначив право вибору виду пенсії саме за пенсіонером і не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку, оскільки ця норма поширюється виключно на працездатних державних службовців, а не інвалідів І та II груп. Крім того, право на пенсійне забезпечення зберігається як за віком, так і у зв`язку з інвалідністю, за умови наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року справа №822/524/18 ( зразкова справа про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, трудовий стаж позивача на державній службі станом на 01.05.2016 складає: 10 років 5 місяців 4 дні - які зараховано відповідачем, період з 21 червня 2006 року по 01 травня 2016 року (понад 9 років 10 місяців) який, як встановлено судом у цій справі, слід зарахувати до спеціального стажу позивача. Також, позивач є особою з інвалідністю ІІ групи.

Таким чином, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно з ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Отже, за результатом апеляційного розгляду справи колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції, що дії відповідача у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами не відповідають критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення в оскаржуваній частині відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Іваненко Т.В. Граб Л.С.