Справа № 850/8/20
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2020 р. справа № 850/8/20

приміщення суду за адресою: вул. Марата, буд. 15, м. Краматорськ

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Гайдара А.В., суддів Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д., секретар судового засідання Харечко О.П., за участю представників позивача Зінов`єва І.Г., представника відповідача Тітової О.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні позов Маріупольської міської ради Донецької області до ОСОБА_1 про примусове відчуження об`єкту нерухомого майна для суспільних потреб,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2020 року Маріупольська міська рада Донецької області (далі - позивач) звернулась до Першого апеляційного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просили:

примусово відчужити у комунальну власність Маріупольської міської ради, з мотивів суспільної необхідності - капітального ремонту пр. Миру від вул. Леваневського до пр. Будівельників у Центральному районі м. Маріуполя, з благоустроєм території об`єкту нежитлової нерухомості (нежитлова будівля - торгівельний павільйон), який розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,4 кв.м., який належить на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 , видане 02.06.2008, видавник: Маріупольська міська рада, ОСОБА_1 , за викупною ціною 464 470 (чотириста шістдесят чотири тисячі чотириста сімдесят) грн.;

зобов`язати ОСОБА_1 звільнити об`єкт нежитлової нерухомості (нежитлова будівля), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,4 кв.м., протягом 5 днів з дня набрання постановою суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що робочим проектом «Капітальний ремонт пр. Миру від вул. Леваневського до пр. Будівельників у Центральному районі м. Маріуполя, з благоустроєм території» (далі - Робочий проект), розробленим на підставі рішення виконавчого комітету міської ради від 20.10.2017 № 224, затвердженим рішенням виконавчого комітету міської ради від 17.04.2019 № 114, передбачений капітальний ремонт пр. Миру від вул. Леваневського до пр. Будівельників у Центральному районі м. Маріуполя, з благоустроєм території.

Рішенням Маріупольської міської ради № 7/42-4108 від 29.05.2019 визначена необхідність вилучення земельних ділянок для суспільних потреб - капітального ремонту пр. Миру від вул. Леваневського до пр. Будівельників у Центральному районі м. Маріуполя, з благоустроєм території.

Згідно підпункту 3.4. пункту 3 вказаного рішення підлягає викупу об`єкт нежитлової нерухомості (будівля, нежитлова) по АДРЕСА_1 (реєстрація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.09.2013, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23).

П.п. 3.4. п. 3 рішення Маріупольської міської ради від 29.05.2019 № 7/42-4108 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту АДРЕСА_2 , з благоустроєм території», передбачено викупити об`єкти нерухомого майна для суспільних потреб за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності у порядку, встановленому чинним законодавством України, а саме об`єкт нежитлової нерухомості (будівля, нежитлова), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 , видане 02.06.2008, видавник: Маріупольська міська рада, є ОСОБА_1 .

Відповідно до п.п. 5.1. та п.п. 5.2. п. 5 рішення Маріупольської міської ради від 29.05.2019 № 7/42-4108 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту просп. Миру від вул. Леваневського до просп. Будівельників у Центральному районі м. Маріуполя, з благоустроєм території» доручено департаменту по роботі з активами міської ради від імені та в інтересах Маріупольської міської ради у 5 денний термін із дня прийняття цього рішення письмово повідомити власників об`єктів нерухомого майна про викуп вказаних об`єктів для суспільних потреб.

Забезпечити здійснення заходів щодо визначення викупної ціни об`єктів нерухомого майна.

05.06.2019 за вих. № 26.3-32048-26.1 департаментом по роботі з активами був надісланий лист на ім`я ОСОБА_1 із запропонуванням викупити об`єкт нежитлової нерухомості (будівля, нежитлова), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за викупною ціною об`єкту нежитлової нерухомості у розмірі 50 000 грн.

Суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 (далі - Оцінювач), яка здійснює свою діяльність на підставі Сертифікату Фонду Державного майна України № 769/19 від 11.10.2019, було складено звіт про оцінку майна, а саме: нежитлової будівлі - торгівельного павільйону, загальною площею 34,4 кв.м.

Базуючи на даних, наведених у звіті, Оцінювач прийшов до висновку, що ринкова вартість об`єкта оцінки складає: 464 470 (чотириста шістдесят чотири тисячі чотириста сімдесят) грн.

Згідно з рішенням Маріупольської міської ради від 21.03.2019 № 7/40-3797, договору оренди земельної ділянки від 02.05.2019, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.07.2019 за № 47734854, у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , знаходиться в оренді до 10.07.2020 земельна ділянка площею 0,0075 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (експлуатація та обслуговування зупинкового навісу в комплексі з торговим павільйоном) по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:002:0273).

22.04.2020 до Маріупольської міської ради надійшло звернення від ОСОБА_1 про продовження терміну оренди земельної ділянки.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , Маріупольською міською радою було надано повідомлення від 04.05.2020 про відсутність наміру поновлення дії вказаного договору оренди земельної ділянки на той самий строк і на тих самих умовах.

Також, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 208722682 від 12.05.2020 інше речове право 6383847 припинено 10.07.2019 на підставі ст. 31 Закону України «Про оренду землі».

Причиною звернення до суду є відмова ОСОБА_1 у наданні згоди на викуп належного їй об`єкта нежитлової нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2020 адміністративна справа передана судді-доповідачу Гайдару А.В. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Казначеєв Е.Г., Компанієць І.Д. (том 1, арк.справи 27).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у відкритому судовому засіданні на 12 серпня 2020 року (том 1, арк.справи 28).

17 липня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог (том 1, арк.справи 76-85).

В обґрунтування своєї позиції, крім іншого, зазначено наступне.

Відповідачу на праві власності належить нежитлова будівля, загальною площею 34,4 кв.м., що розташована за адресою; АДРЕСА_1 .

Вважає, що в рішенні Маріупольської міської ради від 29.05.2019 зовсім не зазначено підстави, які підтверджують суспільну необхідність для викупу.

Крім того, так як з мотивів суспільної необхідності може бути відчужено майно виключно для будівництва автомобільних доріг загального користування державного значення, Маріупольська міська рада не є органом, уповноваженим приймати ці рішення у відповідності до вимог ст. 14 Закону України «Про автомобільні дороги».

До рішення Маріупольської міської ради № 114 від 17.04.2019 про затвердження Робочого проекту надана пояснювальна записка та технічно-економічні показники, в яких встановлена категорія дороги: магістральна вулиця загальноміського значення.

Також в п. 2 пояснювальної записки вказано, що роботи проводяться з урахуванням існуючої забудови, що дає можливість встановити, що інша забудова для суспільних потреб не закладена в проект.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2020 адміністративна справа передана судді-доповідачу Гайдару А.В. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д. (том 3, арк.справи 117).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів (том 3, арк.справи 122-123).

Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду на 19 жовтня 2020 року о 13 год.00 хв.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити та надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову та надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 , видане 02.06.2008, видавник: Маріупольська міська рада (том 1, арк.справи 89-90). Зазначений об`єкт нерухомості розташований на земельній ділянці Маріупольської міської ради, площею 0,0075 га, що має кадастровий номер :01:002:0273 (том 1, арк.справи 11-13).

Відповідно до п.п. 5.1. та п.п. 5.2. п. 5 рішення Маріупольської міської ради 29.05.2019 № 7/42-4108 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту просп. Миру від вул. Леваневського до просп. Будівельників у Центральному районі міста м. Маріуполя, з благоустроєм території» доручено департаменту по роботі з активами міської ради від імені та в інтересах Маріупольської міської ради у 5-денний термін із дня прийняття цього рішення письмово повідомити власників об`єктів нерухомого майна про викуп вказаних об`єктів для суспільних потреб.

Забезпечити здійснення заходів щодо визначення викупної ціни об`єктів нерухомого майна (том 1, арк.справи 9).

05.06.2019 за вих. № 26.3-32048-26.1 департаментом по роботі з активами був надісланий лист на ім`я ОСОБА_1 із запропонуванням викупити об`єкт нежитлової нерухомості (будівля, нежитлова), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за викупною ціною об`єкту нежитлової нерухомості у розмірі 50 000 грн. (том 1, арк.справи 17-19).

Суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 (далі - Оцінювач), яка здійснює свою діяльність на підставі Сертифікату Фонду Державного майна України № 769/19 від 11.10.2019, було складено звіт про оцінку майна, а саме: нежитлової будівлі - торгівельного павільйону, загальною площею 34,4 кв.м. (том 1, арк.справи 44-74).

Відповідно до Рецензії на звіт про оцінку майна нежитлової будівлі - торгівельного павільйону, загальною площею 34,4 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , звіт відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки (том 1, арк.справи 14-15).

27.05.2020 рішенням Маріупольської міської ради № 7/52-5312 «Про затвердження розміру викупної ціни торгівельних об`єктів» затверджено розмір викупної ціни об`єкту нежитлової нерухомості по АДРЕСА_1 , у розмірі 464 470 грн. Дозволено Департаменту по роботі з активами міської ради здійснити викуп об`єкту нежитлової нерухомості по АДРЕСА_1 у сумі 464 470 грн.

Листом від 20.08.2020 за № 26.6.6-46867-26.7.1 було запропоновано відповідачу продати об`єкт нежитлової нерухомості (будівлю, нежитлову), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за викупною ціною 464 470 грн. згідно проведеної оцінки майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Правові, організаційні та фінансові засади регулювання суспільних відносин, що виникають у процесі відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності врегульовані Законом України від 17.11.2009 № 1559-VІ «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» (далі - Закон № 1559-VІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 1559-VI, примусове відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності - перехід права власності на земельні ділянки, інші об`єкти нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, до держави чи територіальної громади з мотивів суспільної необхідності за рішенням суду; суспільна необхідність - обумовлена загальнодержавними інтересами або інтересами територіальної громади виключна необхідність, для забезпечення якої допускається примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, у встановленому законом порядку.

На підставі частини 3 статті 4 цього Закону примусове відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості на підставі та в порядку, встановлених законом.

Згідно частини четвертої статті 4 Закону № 1559-VI викуп земельних ділянок для суспільних потреб, примусове відчуження земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності здійснюються як виняток з дотриманням вимог екологічної безпеки, із забезпеченням подальшого раціонального використання земельних ділянок, у разі якщо об`єкти, визначені у статтях 8 і 9 цього Закону, можна розмістити виключно на земельних ділянках, що відчужуються.

Згідно із статтею 7 Закону № 1559-VI, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та в порядку, визначених цим Законом, мають право викупу земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для таких суспільних потреб як будівництво, капітальний ремонт, реконструкція та обслуговування лінійних об`єктів та об`єктів транспортної і енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, нафто-, газо- та водопроводів, ліній електропередачі, зв`язку, аеропортів, морських портів, нафтових і газових терміналів, електростанцій) та об`єктів, необхідних для їх експлуатації.

Статтею 5 Закону № 1559-VI передбачений порядок визначення викупної ціни, згідно якого викупна ціна включає вартість земельної ділянки (її частини), житлового будинку, інших будівель, споруд, багаторічних насаджень, що на ній розміщені, з урахуванням збитків, завданих власнику внаслідок викупу земельної ділянки, у тому числі збитків, що будуть завдані власнику у зв`язку з достроковим припиненням його зобов`язань перед третіми особами, зокрема упущена вигода, у повному обсязі. Розмір викупної ціни затверджується рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, що здійснює викуп земельної ділянки, або встановлюється за рішенням суду.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 1559-VI, вартість земельної ділянки, що відчужується або передається у власність замість відчуженої, визначається на підставі її експертної грошової оцінки, проведеної відповідно до закону.

Згідно із частиною третьою статті 5 Закону № 1559-VI звіти з експертної грошової оцінки земельних ділянок, що відчужуються, підлягають рецензуванню, державній експертизі землевпорядної документації у випадках та в порядку, визначених законом.

Відповідно до частини четвертої статті 5 Закону № 1559-VI суб`єкти оціночної діяльності для проведення такої оцінки визначаються органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування або особою, яка ініціювала відчуження об`єктів нерухомого майна, в порядку, визначеному законом, а вартість надання послуг з рецензування або проведення державної експертизи звітів з експертної грошової оцінки сплачується за рахунок коштів відповідних бюджетів.

Згідно із частиною п`ятою статті 5 Закону № 1559-VI у разі, якщо власник виступає проти відчуження свого нерухомого майна за оцінкою, проведеною суб`єктом оціночної діяльності, визначеним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, він може залучити іншого суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості нерухомого майна чи проведення рецензування звіту з оцінки такого майна. У цьому разі витрати на виконання таких послуг несе власник майна.

Відповідно до частини другої статті 10 Закону № 1559-VI, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, який прийняв рішення про викуп земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, зобов`язаний письмово повідомити про це їх власника (власників) протягом п`яти днів з дня прийняття такого рішення.

Відповідно до статті 11 Закону № 1559-VI власник (власники) земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, протягом одного місяця з дня отримання інформації (письмового повідомлення) згідно із статтею 10 цього Закону письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування про надання згоди на проведення переговорів щодо умов викупу або відмову від такого викупу.

У разі якщо на час прийняття рішення про викуп земельна ділянка, інші об`єкти нерухомого майна, що на ній розміщені, передані в оренду та/або заставу чи власник земельної ділянки, що підлягає викупу, не є власником інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, до участі в переговорах залучаються власники цих об`єктів, орендарі та/або заставодержателі.

У разі надання власником (власниками) земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, згоди на проведення переговорів щодо умов їх викупу представники органу, який прийняв рішення про їх викуп, після отримання власником (власниками) цих об`єктів інформації (письмового повідомлення) проводять переговори з власником (власниками) земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, щодо викупної ціни, строків та інших умов викупу.

Статтею 15 Закону № 1559-VI встановлено, що у разі неотримання згоди власника земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з викупом цих об`єктів для суспільних потреб зазначені об`єкти можуть бути примусово відчужені у державну чи комунальну власність лише як виняток з мотивів суспільної необхідності і виключно під розміщення: об`єктів національної безпеки і оборони; лінійних об`єктів та об`єктів транспортної і енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, магістральних трубопроводів, ліній електропередачі, аеропортів, морських портів, нафтових і газових терміналів, електростанцій) та об`єктів, необхідних для їх експлуатації; об`єктів, пов`язаних із видобуванням корисних копалин загальнодержавного значення; об`єктів природно-заповідного фонду; кладовищ.

Примусове відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності здійснюється за рішенням суду.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 1559-VI, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що прийняв рішення про відчуження земельної ділянки, у разі недосягнення згоди з власником земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, щодо їх викупу для суспільних потреб відповідно до розділу II цього Закону звертається до адміністративного суду із позовом про примусове відчуження зазначених об`єктів.

З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що у разі наявного факту відмови власника об`єкта права приватної власності від укладення договору купівлі-продажу або іншого правочину щодо відчуження такого об`єкта орган, що приймав рішення про його викуп, приймає рішення про примусове відчуження об`єкта права приватної власності.

Таке рішення одночасно є передумовою звернення органу, що прийняв рішення про відчуження земельної ділянки, до адміністративного суду із позовом про примусове відчуження земельної ділянки.

Суд констатує, що позивачем доказів щодо проведення переговорів із залученням власника об`єкта та орендарів не надано.

Відповідно до частин другої, третьої статті 16 Закону № 1559-VI, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що прийняв рішення про відчуження земельної ділянки, у разі недосягнення згоди з власником земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, щодо їх викупу для суспільних потреб відповідно до розділу II цього Закону звертається до адміністративного суду із позовом про примусове відчуження зазначених об`єктів. Вимога про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, підлягає задоволенню, у разі якщо позивач доведе, що будівництво, капітальний ремонт, реконструкція об`єктів, під розміщення яких відчужується відповідне майно, є неможливим без припинення права власності на таке майно попереднього власника.

Як зазначено вище, Закон № 1559-VI визначає суспільну необхідність як обумовлену загальнодержавними інтересами або інтересами територіальної громади виключну необхідність, для забезпечення якої допускається примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, у встановленому Законом порядку.

З огляду на викладене, примусове відчуження земельної ділянки інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, відбувається лише для загальнодержавних потреб чи потреб територіальної громади, що у свою чергу дає можливість власнику земельної ділянки бути захищеним від неправомірного посягання.

Наявність суспільної необхідності для примусового викупу об`єкту нерухомого майна відповідача позивач обґрунтовує необхідністю (метою) поліпшення умов безпеки руху, реалізації та забезпечення своєчасного та ефективного виконання Програми соціально-економічного розвитку, з урахуванням Робочого проекту. Маріупольською міською радою було прийнято рішення від 29.05.2019 № 7/42-4108 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту просп. Миру від вул. Леваневського до просп. Будівельників у Центральному районі м. Маріуполя, з благоустроєм території».

Стосовно посилань позивача на підстави відчуження об`єкту нерухомого майна, яке належить відповідачу, для суспільних потреб.

З цього приводу колегія суддів зауважує, що згідно приписів частини четвертої статті 4 Закону № 1559-VI викуп земельних ділянок для суспільних потреб, примусове відчуження земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності здійснюються як виняток з дотриманням вимог екологічної безпеки, із забезпеченням подальшого раціонального використання земельних ділянок, у разі якщо об`єкти, визначені у статтях 8 і 9 цього Закону, можна розмістити виключно на земельних ділянках, що відчужуються.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Предметом безпосереднього регулювання ст. 1 Першого протоколу Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи власності на майно шляхом його витребування на користь держави (територіальної громади).

Перший протокол Конвенції ратифікований Законом України від 17.07.97 № 475/97-ВР і з огляду на приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України, Закону України «Про міжнародні договори України» застосовується національними судами України як частина національного законодавства.

При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу Конвенції, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) ЄСПЛ, яка згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується українськими судами як джерело права.

У практиці ЄСПЛ напрацьовані три критерії, які слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу Конвенції, а саме: втручання має бути законним, відповідати суспільним інтересам та бути пропорційним переслідуваним цілям.

Позивачем жодним чином не доведено, що капітальний ремонт автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по просп. Миру від вул. Леваневського до просп. Будівельників у Центральному районі м. Маріуполя не можливий без примусового відчуження об`єкту нежитлової нерухомості (торгівельний павільйон), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку що позивачем не доведено наявність суспільної необхідності відчуження нерухомого майна, а також те, що непорушне право приватної власності відповідача в цьому випадку має зазнавати обмеження. Задоволення заявленого позову за фактичних обставин справи призведе до втручання в мирне володіння майном відповідача не відповідно до «умов, передбачених законом», тобто, спричинить свавільне позбавлення його права на майно.

З огляду на вищезазначене, положення абз. 2 ч. 5 ст. 3 Закону № 1559-VI, позовні вимоги Маріупольської міської ради про примусове відчуження у комунальну власність Маріупольської міської ради, з мотивів суспільної необхідності - для проведення капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по просп. Миру від вул. Леваневського до просп. Будівельників у Центральному районі м. Маріуполя, об`єкту нежитлової нерухомості (нежитлова будівля - торгівельний павільйон), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , є втручанням держави у право на мирне володіння майном без дотримання засад пропорційності, як того вимагає ст. 1 Першого протоколу Конвенції та прецедентна практика ЄСПЛ і є недопустимим.

Позовні вимоги про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити належний їй об`єкт нежитлової нерухомості (нежитлова будівля), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , протягом 5 днів з дня набрання постановою суду законної сили є похідними від вимоги про відчуження нерухомого майна та також не підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Маріупольської міської ради Донецької області до ОСОБА_1 про примусове відчуження об`єкту нерухомого майна для суспільних потреб - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 жовтня 2020 року.

Судом апеляційної інстанції у справах про примусове відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності є Верховний Суд, до якого може бути подана апеляційна скарга.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Т.Г. Гаврищук

І.Д. Компанієць