Справа № 640/21654/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року м. Київ № 640/21654/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме: з 23.07.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити пенсію за віком ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме: з 23.07.2019.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що звернувшись до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зі заявою про призначення пенсії, ОСОБА_1 отримав безпідставну відмову, оскільки, за твердженням представника позивача, загальний стаж ОСОБА_1 становить 27 років 8 місяців 12 днів, що є достатнім для призначення пенсії за віком.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу строк для надання відзиву.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, з огляду на те, що за документами, які відповідають вимогам чинного законодавства, загальний страховий стаж позивача складає 20 років 03 місяці 20 днів. При цьому, за твердженням представника відповідача, до свого адміністративного позову ОСОБА_1 додано диплом НОМЕР_1 , згідно з яким позивач у 1976 році вступив до Кам`янець-Подільського сільськогосподарського інституту і в 1981 році закінчив повний курс Української ордена Червоного Прапора сільськогосподарської академії за спеціальністю сільського господарства, проте, до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві даний диплом позивачем не надавався. Також, представником відповідача у відзиві наголошено на тому, що представником позивача підписано заяву, згідно з якою, останній повідомлений про те, що період стажу з 1994 по 1997 не буде врахований до надання довідки, а іншою заявою від 08.10.2019 підтверджено, що ОСОБА_1 не буде надавати військовий квиток, довідку про навчання, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, довідку про зміну назви організації, довідку про період роботи з 1994-1997.

З огляду на вказане, виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов до висновку про можливість розгляду даної адміністративної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані представниками сторін документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком від 23.07.2019. До вказаної заяви останнім додано довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, заяву про призначення/перерахунок пенсії, паспорт/довідку, трудову книжку або документи про стаж, інший документ (у кількості 2 од.)

При цьому, у розписці-повідомленні зазначено перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії, а саме: військовий квиток, довідка про навчання, довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, довідка про зміну назви організації, довідка про період роботи з 1994-1997 роки. Строк подання таких документів - 23.10.2019.

Слід також зазначити, що згідно з наявними у матеріалах справи заявами представника ОСОБА_1 від 23.07.2019 та від 08.10.2019, адресованими начальнику Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, останній повідомлений про те, що період стажу з 1994 по 1997 не буде врахований до надання довідки, а також останнім повідомлено, що ОСОБА_1 не буде надавати військовий квиток, довідку про навчання, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, довідку зміну назви організації, довідку про період роботи з 1994-1997.

За результатами розгляду вказаної заяви разом з доданими до неї документами Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення від 11.10.2019 №80, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначення пенсії за віком, оскільки згідно із записами у трудовій книжці та даних системи персоніфікованого обліку про застраховану особу, страховий стаж останнього становить 20.днів 03 місяці 20 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

Про вказані обставини відмовити у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 повідомлено листом від 18.10.2019 №251760/03, копія якого наявна у матеріалах справи.

На підставі викладеного, вважаючи власні права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності, зокрема, наступного страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

У силу ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У силу п. 8 Порядку №637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Так, за твердженням представника відповідача, за документами, які відповідають вимогам чинного законодавства, загальний страховий стаж позивача складає 20 років 03 місяці 20 днів.

З приводу викладеного, суд звертає увагу на те, що додана до адміністративного позову копія диплома ЗВ №771840, яким представник позивача підтверджує страхований страж ОСОБА_1 у період з 01.09.1976 по 16.07.1981 (навчання в Кам`янець-Подільському сільськогосподарському інституті), до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві разом із заявою про призначення пенсії від 23.07.2019 не надався, про що свідчить зміст вказаної заяви в частині зазначення додатків до неї. При цьому, заявою від 08.10.2019 представник ОСОБА_1 вказав, що останній не буде надавати, зокрема, довідку про навчання.

При цьому, у заяві 08.10.2019 представник ОСОБА_1 також вказав, що останній не буде надавати військовий квиток, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, довідку про зміну назви організації, довідку про період роботи з 1994-1997, надання яких передбачено приписами Порядку №637. Вказаного позивачем та його представником під час судового розгляду справи не заперечувалось.

За наведених обставин, суд вказує, що твердження відповідача про відсутність у ОСОБА_1 достатнього страхового стражу для призначення пенсії за віком належними та достатніми доказами не спростовано, відтак, підстави для визнання оскаржуваних дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправними та, відповідно, зобов`язання останнього призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відсутні.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення останніх.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок