Справа № 640/5996/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року м. Київ №640/5996/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., при секретарі судового засідання Шуст Н.А., за участі: представника відповідача - Ступака О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за зустрічним позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

про стягнення заборгованості у розмірі 2743727, 15 грн.,

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 13 жовтня 2020 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз`яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) з позовом до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), в якому просить суд стягнути податковий борг з ОСОБА_1 у розмірі 2 743 727,15 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до інтегрованої картки платника податків, ОСОБА_1 на момент звернення ГУ ДПС у м. Києві до суду з даним позовом має заборгованість перед бюджетом у сумі 2 743 727, 15 грн, в тому числі з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Також, відповідачем подано до Окружного адміністративного суду міста Києва зустрічну позовну заяву до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якій ОСОБА_1 просить визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення-рішення ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 31.01.2017 року № та №.

Позовні вимоги мотивовано тим, що висновки Акта перевірки щодо отримання позивачем інвестиційного прибутку у розмірі 9 354 360, 00 грн. в 2015 році не відповідають дійсності, оскільки позивачем було понесено витрати на придбання цінних паперів на загальну суму 11 492 254, 39 грн. та отримано кошти за продаж цінних паперів в розмірі 11 499 920, 00 грн., а отже інвестиційний прибуток, отриманий позивачем у 2015 році складає 7 666, 61 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Головне управління Державної податкової служби у м. Києві надало суду відзив на зустрічний позов ОСОБА_1 , в якому зазначило, що враховуючи відсутність на час проведення перевірки документів, які підтверджують витрати на придбання інвестиційного активу, та наявність даних про отримання коштів від продажу акцій простих іменних, на виконання вимог Податкового кодексу України, платнику податків - фізичній особі ОСОБА_1 нараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 1 870 872, 00 грн. (9 354 360, 00 грн Х 20%).

ОСОБА_1 надав суду відповідь на відзив, в якій наголосив, що норми Податкового кодексу України жодним чином не обмежують право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, які надавались ним під час проведення податкової перевірки (крім випадків, коли законом передбачено необхідність подання конкретних документів під час перевірки). Окрім того, ОСОБА_1 наголошує, що він не отримував жодних документів від відповідача. Також, у відповіді на відзив повторно звернуто увагу суду на ті обставини, що контролюючий орган врахував лише суму доходу від продажу інвестиційного активу, а водночас сума витрат на придбання інвестиційного активу врахована не була.

Протокольною ухвалою суду від 16.07.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Також, 16.07.2020 представником ГУ ДПС у м. Києві через канцелярію суду було подано клопотання про залишення первинного позову ГУ ДПС у м. Києві про стягнення податкового боргу з фізичної особи ОСОБА_1 без розгляду.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.07.2020 первинний позов Головного управління ДПС у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 2 743 727, 15 грн - залишено без розгляду.

Представник позивача в судове засідання 13 жовтня 2020 року не з`явились, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 13 жовтня 2020 року представник відповідача проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

У судовому засіданні 13 жовтня 2020 року на підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р..

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом складено Акт від 23.12.2016 №362-26-54-13-06-17- (надалі - Акт перевірки), яким було встановлено наступні порушення:

- п.п. 164.2.8., пп.164.2.9 п. 164.2 ст. 164, п.п. 170.2.1., п.п. 170.2.2. п.170.2.6 п. 170.2 ст. 170, п.176.1 ст. 176 та п.179.7 ст. 179 ПК України в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за період що перевірявся на загальну суму 1 870 872,00 грн.

- п. 16.1 підрозділу 10 XX ПК України - не нараховано та не сплачено військового збору у розмірі 140 315, 40 грн.

31.01.2017 року Державною податковою інспекцією в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києва на підставі вище вказаного Акта від 23.12.2016 №362/26-54-13-06-17- було прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 31.01.2017 №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 2 338 760, 00 грн., в т.ч. 1 870 872, 00 грн - основний платіж та 467 888, 00 грн.- штрафні санкції, які також включають в себе 170 грн. штрафних санкцій за неподання декларації;

- від 31.01.2017р. №, яким ОСОБА_1 донараховано військовий збір у розмірі 175 394, 25грн, в т.ч. 140 315, 40 грн. - військовий збір та 35 078, 85 грн. - штрафна санкція.

У зв`язку з несплатою зазначених податкових зобов`язань контролюючим органом було прийнято відносно ОСОБА_1 податкову вимогу №1358-17 від 16.03.2017.

З метою стягнення податкового боргу, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві звернулось до суду з первісним позовом про стягнення податкового боргу, водночас, ОСОБА_1 , дізнавшись про наявність податкових повідомлень-рішень від 31.01.2017 № та № , на підставі яких і було прийнято вимогу про сплату боргу, звернувся до суду із зустрічним позовом по скасування зазначених податкових повідомлень-рішень.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України.

Підпункт 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 (тут і надалі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає, що документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно з пунктом 79.1 статті 79 Податкового кодексу України Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Згідно з пунктом 42.2. статті 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно з підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;

Підпунктом 164.2.9 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, зокрема, встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається в тому числі інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Приписами підпункту 170.2.1 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України регламентовано, що облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік..

Абзацом першим підпункту 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України передбачено, що інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4-170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

Підпункт 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України встановлює, що до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що до складу інвестиційного прибутку включається позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу.

Обов`язки платників податку передбачені статтею 176 Податкового кодексу України. Так згідно з пунктом 176.1 статті 176 Податкового кодексу України, платники податку зобов`язані:

а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику;

б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку;

в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов`язані пред`являти документи і відомості, пов`язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку;

г) подавати особам, які згідно з цим Кодексом визначені відповідальними за утримання (нарахування) та сплату податку до бюджету, документи на підтвердження права платника податку, який отримує такі доходи, на застосування соціальних податкових пільг;

ґ) у порядку, визначеному законом, допускати посадових (службових) осіб контролюючого органу на територію або до приміщень, що використовуються платником податку для отримання доходів від провадження господарської діяльності;

д) здійснювати заходи, передбачені цим Кодексом, у разі зміни підстав для отримання податкової соціальної пільги;

е) своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Як зазначено на сторінці 3 Акта перевірки, за даними відомостей з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 та банківських виписок ТОВ «АРЧІ КАПІТАЛ» по рахунку № НОМЕР_2 відкритого в ПУАТ «Фідобанк», наданими від слідчим відділом фінансових розслідувань ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві України було встановлено, що в період з 02.07.2015 року по 19.10.2015 року платник податків-фізична особа ОСОБА_1 на банківський рахунок № НОМЕР_3 відкритого в ПУАТ «Фідобанк», отримав кошти від ТОВ «АРЧІ КАПІТАЛ» за акції прості іменні, що вільно обертаються в депозитній системі України з ознакою 112.

На сторінці 4 Акта перевірки контролюючим органом встановлено, що ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік до ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві не подав та не задекларував дохід у сумі 9 354 360, 00 грн.

Виходячи з наведеного, контролюючий орган дійшов висновку, що платником податків порушено приписи Податкового кодексу України в частині нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, та прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.01.2017 № на загальну суму 2 338 760, 00 грн., в т.ч. 1 870 872, 00 грн - основний платіж та 467 888, 00 грн.- штрафні санкції, які також включають в себе 170 грн. штрафних санкцій за неподання декларації.

Що стосується неподання ОСОБА_1 податкової декларації за 2015 рік, то представником позивача в підготовчому судовому засіданні 11.06.2020 було визнано вказане правопорушення, та зазначено, що ОСОБА_1 мав подати декларацію, проте, ним цього зроблено не було.

Враховуючи визнання представником позивача правопорушення в частині неподання платником податку декларації за 2015, податкове повідомлення-рішення в частині нарахування штрафної санкції на суму 170, 00 грн. є правомірним та скасуванню не підлягає.

Що стосується суми грошового зобов`язання за основним платежем в розмірі 1 870 872, 00 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 467 718, 00 грн., суд зазначає наступне.

Ставки податку на пасивні доходи до бази оподаткування встановлюються у таких розмірах, зокрема, 20 відсотків - для пасивних доходів, у тому числі нарахованих у вигляді дивідендів по акціях та/або інвестиційних сертифікатах, що виплачуються інститутами спільного інвестування (пп. 167.5.1 п. 167.5 ст. 167 ПКУ).

Як свідчать матеріали справи, суму в розмірі 1 870 872, 00 грн. було вирахувано контролюючим органом шляхом множення 20% на 9 354 360, 00 грн., що згідно з актом перевірки було доходом ОСОБА_1 від продажу акцій. В акті також зазначено, що документально підтверджені витрати платник податків - фізична особа ОСОБА_1 до ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві не подав.

Як зазначено вище, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, в тому числі, інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, у свою чергу, інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу.

Наголошуючи на протиправності висновків контролюючого органу, викладених в Акті перевірки від 23.12.2016 №362/26-54-13-06-17-, ОСОБА_1 у своєму зустрічному позові зазначає, що дійсно, протягом 2015 року ним було укладено ряд договорів купівлі-продажу цінних паперів, а саме протягом 2015 року було отримано від торгівця цінними паперами ТОВ «Арчі Капітал» за договорами купівлі - продажу цінних паперів грошові кошти за продані цінні папери на загальну суму 11 499 920, 00 грн. І в той же час протягом 2015 року було понесено витрати на придбання цінних паперів за укладеними договорами купівлі продажу цінних паперів з ТОВ «ЛІМ СЕРВІС» на загальну суму 11 492 254,39 грн. Таким чином інвестиційний прибуток отриманий Позивачем у 2015 році склав 7 666,61 грн.

На підтвердження вказаних обставин щодо понесення ОСОБА_1 витрат на придбання цінних паперів, останнім до матеріалів справи долучено копію договору купівлі-продажу цінних паперів, укладеного позивачем з ТОВ «ЛІМ СЕРВІС» № БВ4-3-1/72 від 08.06.2015 на суму 11 492 253,39 грн.

Відповідно до умов договору №БВ4-3-1/72 від 08.06.2015 ТОВ «ЛІМ СЕРВІС» (продавець) зобов`язаний передати у власність Позивача (покупець), в інтересах та за рахунок якого діє ТОВ «Арчі Капітал» прості іменні акції.

Загальна вартість договору становить 11 492 253, 39 грн.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що розрахунок здійснюється в готівковій формі. Про сплату грошових коштів продавець видає покупцю прибутковий касовий ордер.

Документом, що підтверджує виконання зобов`язань продавця в перерахуванні цінних паперів на ім`я покупця є виписка з рахунку в ЦП Покупця в депозитарній установі (п. 2.3 договору).

Також, на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат у зв`язку з придбанням іменних акцій останнім надано суду копію акту виконаних робіт від 12.10.2015, копію виписки по операціям з цінними паперами та копії прибуткових касових ордерів на загальну суму 11 492 703, 39 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, заявлених у зустрічному позові Головне управління ДПС у м. Києві посилається на те, що позивачем не було надано під час перевірки документів. Які підтверджують понесені ним витрати при купівлі акцій.

ОСОБА_1 , в свою чергу, наголошує, що ним взагалі не було отримано ані акт перевірки, ані складені на його підставі податкові повідомлення-рішення через фактичне проживання за іншою адресою, а відтак у нього з об`єктивних причин не було можливості надати вказані документи до контролюючого органу та оскаржити повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

Тобто, з наведеного вбачається, що контролюючим під час складання акта перевірки та прийняття відносно ОСОБА_1 оскаржуваних рішень, не було враховано витрати останнього на придбання цінних паперів, та дораховано суму податку з доходів фізичних осіб виходячи з доходу ОСОБА_1 в розмірі 9 354 360, 00 грн., в той час, як оподаткуванню підлягає саме сума інвестиційного прибутку, яка дорівнює різниці між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу та витратами на придбання такого активу.

Під час судового розгляду справи представником відповідача також було зазначено, що ТОВ «Арчі Капітал» відповідно до постанови Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 31.03.2016 №185-ЦА-УП-Т було анульовано ліцензію на окремі види професійної діяльності на фондовому ринку.

Проте, суд зауважує, що відносини між ОСОБА_1 та ТОВ «Арчі Капітал» мали місце ще у 2015 році, окрім того, питання щодо анулювання ТОВ «Арчі Капітал» ліцензії не мають значення для вирішення даної справи по суті та не стосуються спірних правовідносин, що склались між ОСОБА_1 та контролюючим органом з приводу оподаткування суми інвестиційного прибутку.

Таким чином, проаналізувавши наведене в сукупності, суд вважає обґрунтованими та погоджується з доводами позивача відносно того, що з огляду на зміст положень п.44.6 ст.. 44 Податкового кодексу України та статей 9, 77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України наведена норма Податкового кодексу України лише визначає статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, та порядок використання цих документів податковим органом у разі їх подання платником до прийняття рішення, однак, ця норма Податкового кодексу України жодним чином не обмежує право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки (крім випадків, коли законом прямо передбачено необхідність подання конкретних документів під час перевірки).

Отже, враховуючи наявність в матеріалах справи доказів щодо понесення ОСОБА_1 витрат на придбання інвестиційних активів, не врахування контролюючим органів обставин щодо понесення фізичною особою таких витрат, та як наслідок невірного обрахування суми податку на доходи фізичних осіб, а саме з доходу а не прибутку від продажу активів, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 31.01.2017 № в частині суми 2 338 590, 00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується податкового повідомлення-рішення від 31.01.2017 №, яким ОСОБА_1 донараховано військовий збір у розмірі 175 394, 25грн, в т.ч. 140 315, 40 грн. - військовий збір та 35 078, 85 грн., суд зазначає, що вказане податкове повідомлення-рішення також є протиправним та підлягає скасуванню, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Відповідачем було вирахувано суму військово збору виходячи з суми в розмірі 9 354 360, 00 грн., що не відповідає розміру оподаткованого інвестиційного прибутку, про що зазначено судом вище, отже, як наслідок, відповідачем невірно було обраховано суму військового збору, що є підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31.01.2017 №.

Як вбачається з первісного позову, сума податкового боргу, яку просить стягнути ГУ ДПС у м. Києві виникла саме на підставі податкових повідомлень-рішень від 31.01.2017 № №, які визнано судом протиправними та скасовано (№ - частково).

Відтак, наразі підстави для задоволення первісного позову Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - відсутні.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування правомірності своїх рішень не виконано та не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог первісного позову, а також виходячи із змісту позовних вимог зустрічного позову, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісного позову та наявність підстав для частково задоволення зустрічного позову.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що первісні позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки зустрічний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Зустрічний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 31.01.2017 року № в частині, а саме на суму в розмірі 2 338 590, 00 грн., в іншій частині на суму 170 грн. - залишити без змін.

3. Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 31.01.2017 року №.

4. В іншій частині зустрічного позову - вімовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 029, 67 гривень (п`ять тисяч двадцять дев`ять гривень 67 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 15 жовтня 2020 року.

Суддя Н.Г. Вєкуа