Справа № 369/7296/16-а
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 369/7296/16-а Суддя (судді) першої інстанції: Тимошенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Земляної Г.В., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Чабани" Національного наукового центру "Інститут землеробства НААН" на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Чабани" Національного наукового центру "Інститут землеробства НААН" до Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Національного наукового центру "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України", Національної академії аграрних наук України, Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Київської обласної державної адміністрації про визнання нечинним рішення та його скасування,

ВСТАНОВИВ :

Державне підприємство "Дослідне господарство "Чабани" Національного наукового центру "Інститут землеробства НААН" звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Національного наукового центру "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України", Національної академії аграрних наук України, Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Київської обласної державної адміністрації про визнання нечинним та скасування рішення Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 136 8 чергової сесії VII скликання від 25 лютого 2016 року «Про затвердження генерального плану селища Чабани Києво-Святошинського району Київської області розроблений ДП «УКРНДПІЦИВІЛЬБУД» у 2015 році.

24 липня 2020 року до суду від представника позивача Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інститут землеробства НААН» Карапетяна Армена Рафіковича надійшла заява про забезпечення позову, шляхом зупинення дії рішення Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 136 8 чергової сесії VII скликання від 25 лютого 2016 року «Про затвердження генерального плану селища Чабани Києво-Святошинського району Київської області розроблений ДП «УКРНДПІЦИВІЛЬБУД» у 2015 році до розгляду справи по суті; заборони вчинення Чабанівській селищній раді Києво-Святошинського району Київської області та іншим особам будь яких дій відносно земельної ділянки, яка знаходиться у постійному користуванні Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інститут землеробства НААН» на підставі Державного акту на право постійного користування землею (І-КВ № 003452 від 14 квітня 1996 року) до розгляду справи по суті, зокрема, але не виключно, вчиняти дії щодо набуття земельної ділянки у власність (комунальну чи приватну), розробки детального плану території земельних ділянок, відчуження третім особам, використання тощо; накласти арешт на земельні ділянки за наступними кадастровими номерами: :01:002:5249, :01:002:5258, :03:005:5005, :03:005:5006, :03:005:5007, :03:005:5008, :03:005:5086, :03:005:5010, :03:005:5009 до розгляду справи по суті.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 серпня 2020 року у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд за їх участю.

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 136 8 чергової сесії VII скликання від 25 лютого 2016 року передбачено розширення меж селища Чабани Києво-Святошинського району Київської області за рахунок земельної ділянки, яка знаходиться у постійному користуванні Позивача на підставі Державного акта на право постійного користування землею (І-КВ № 003452 від 14 квітня 1996 року).

Відповідно до Державного акту на право постійного користування та розробленої технічної документації із землеустрою, земельна ділянка, яка розташована з правої сторони дороги Чабани-Хотів, та починається від пожежної частини і тягнеться до трансформаторної підстанції с. Хотів, належить на праві постійного користування Позивачу.

Позивачу стало відомо, що на вищевказаній частині земельної ділянки, яка знаходиться у постійному користуванні Позивача у Публічній кадастровій карті України з`явились земельні ділянки із кадастровими номерами:

1.:01:002:5249, площею - 0,1235 га;

2.:01:002:5258, площею - 0,1235 га;

3.:03:005:5005, площею - 0,0727 га;

4.:03:005:5006, площею - 0,0727 га;

5.:03:005:5007, площею - 0,29 га;

6.:03:005:5008, площею - 0,3763 га.

Вищезазначені ділянки були зареєстровані як комунальна власність Відповідача, і за рішенням останнього були передані у приватну власність фізичним особам та мають цільове призначення для ведення особистого селянського господарства та індивідуального будівництва житлових будинків. Дані твердження Позивача підтверджуються Протоколом голосування 119 позачергової сесії VII скликання Відповідача від 09 липня 2019 року про затвердження проекту землеустрою відносно кожної зазначеної вище земельної ділянки за певною фізичною особою.

Дана інформація, також, підтверджується відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 8-10-0.222-13274/2-19 від 15 жовтня 2019 року на відповідний запит Позивача.

28 січня 2020 року у кадастровій карті України з`явилась земельна ділянка НВ - 020, площею 1,178 га без цільового призначення.

Таким чином, на думку позивача, відповідач не очікуючи остаточного рішення суду відносно спірних земельних ділянок розпоряджається нею шляхом визнання її комунальною власністю з подальшим відчуженням третім особам. У разі не забезпечення позову дані дії відповідача та третіх осіб призведуть до унеможливлення виконання рішення суду та поновлення права постійного користування земельною ділянкою позивачем, оскільки на момент прийняття рішення суду земельна ділянка буде знаходитись у власності інших осіб.

Також, позивач вказує, що в разі задоволення позову №369/7296/16-а щодо визнання не чинним рішення та його скасування, позивач буде вимушений звертатись до суду з новим позовом щодо вилучення земельної ділянки(ок) з чужого незаконного володіння та поновлення свого права постійного користування.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно частини третьої даної статті ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Положеннями частини першої статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За приписами частини другої статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено існування жодної із зазначених обставин, визначених у ст.150 КАС України для забезпечення позову, як і не було надано належних та допустимих доказів, з яких би суд міг пересвідчитись про можливість існування таких підстав.

Предметом спору є рішення Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 136 8 чергової сесії VII скликання від 25 лютого 2016 року «Про затвердження генерального плану селища Чабани Києво-Святошинського району Київської області розроблений ДП «УКРНДПІЦИВІЛЬБУД» у 2015 році.

У той же час, кваліфікувати оскаржуване рішення як правомірне або протиправне суд може лише за наслідками розгляду справи по суті.

Водночас, заборона відповідачу вчиняти певні дії безпосередньо стосується оскаржуваного рішення, оцінка якому може бути надана лише в межах розгляду справи по суті.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Чабани" Національного наукового центру "Інститут землеробства НААН" залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 серпня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Г.В.Земляна

суддя В.В.Файдюк