Справа № 417/1013/20
Суддя: Чалий А. В.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 15.10.2020
ЄУ № 417/1013/20
Провадження №6-а/942/1/20
УХВАЛА

про залишення скарги без руху

15 жовтня 2020 року суддя Новопсковського районного суду Луганської області Чалий А.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на постанову Марківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною вище скаргою, в якій просив скасувати постанову Марківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про відкриття провадження щодо примусового стягнення судового збору у розмірі 420,40 грн.

Дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Відповідно до частини першої статті 74 зазначеного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 171 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскарження постанови державного виконавця слід розглядати за правилами позовного провадження, у зв`язку з чим подана скарга залишається без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Суд акцентує увагу заявника на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із заявою повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог процесуального законодавства України при пред`явленні заяви до суду є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Залишення позову без руху жодним чином не перешкоджає заявнику в доступі до правосуддя після усунення недоліків позовної заяви.

Спосіб усунення недоліків звернення заявника з адміністративним позовом згідно вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 169, 171, 287 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову Марківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали суду та роз`яснити, що в іншому випадку скарга буде повернутий заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Новопсковського районного суду

Луганської області А.В. Чалий