Справа № 540/533/20
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/533/20
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Кравченка К.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Філімович І.М.

за участю:

представника апелянта Кабалюк Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

02 березня 2020 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певну дію, а саме:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управлінням Держгеокадастру у Херсонській області від 31.01.2020 року № 1514-СГ щодо відмови ОСОБА_1 в наданні у власність земельної ділянки площею 9,3201 га, розташованої за межами населених пунктів на території Брускінської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, кадастровий номер :05:001:0248, із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, із земель, що перебувають у постійному користуванні ОСОБА_2 згідно з державним актом на право постійного користування землею серії ІІ-ХС № 007997, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею 16 квітня 1998 року за № 109 та державним актом на право постійного користування землею серії ІІІ-ХС № 007221, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею 02 грудня 1998 року за № 112, на підставі статті 118 Земельного кодексу України;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області надати у власність ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 земельну ділянку площею 9,3201 га, розташованої за межами населених пунктів на території Брускінської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, кадастровий номер :05:001:0248, із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, із земель, що перебувають у постійному користуванні ОСОБА_2 згідно з державним актом на право постійного користування землею серії ІІ-ХС № 007997, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею 16 квітня 1998 року за № 109 та державним актом на право постійного користування землею серії ІІІ-ХС № 007221, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею 02 грудня 1998 року за № 112, шляхом видання відповідного наказу.

Ухвалою суду від 05 березня 2020 року відкрито спрощене провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 14.11.2019 року ГУ Держгеокадастру у Херсонській області наказом №4639-СГ затвердило проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель, що перебувають у користуванні згідно державних актів на право постійного користування землею серії ІІ-ХС 007997, ІП-ХС 007221, розташованих за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області в загальному розмірі 42.9602 га. Оскільки ГУ Держгеокадастру у Херсонській області після затвердження проекту землеустрою, не було прийнято рішення про надання у власність земельної ділянки, у грудні 2019 року звернулась до відповідача із заявою про надання у власність земельної ділянки площею 9,3201 га. у зв`язку із виданням відповідачем наказу №4693-СГ від 14.11.2019 року. Відповідач наказом №1514-СГ від 31.01.2020 року відмовив у наданні земельної ділянки у власність. Позивачка вважає, що при винесенні спірного наказу відповідач діяв у супереч приписів ЗК України та робить висновок про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певну дію.

15 червня 2020 року представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

01 квітня 2020 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнаються з таких підстав. Рішення суду Херсонського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року в справі №540/1084/19 відповідачем виконано в повному обсязі - затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 , земельної ділянки для ведення фермерського господарства. У заяві, яка подана в 2017 році, позивачка клопотала стосовно затвердження проекту землеустрою, інших клопотань стосовно передачі у власність земельної ділянки не зазначено. На думку відповідача, позивачка в позові не вказувала вимогу надання земельної ділянки у власність, а лише просила затвердити проект землеустрою, що було і виконано після вступу рішення в законну силу. Разом з проектом землеустрою позивачкою не подавалась заява щодо надання земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України, що, на думку відповідача, виключає можливість прийняття рішення з цього питання Головним управлінням. Доводи, викладені позивачем щодо судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу, що вказані у позовній заяві є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню оскільки фактичний обсяг витрат на правничу допомогу нічим не підтверджено. Відповідач робить висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управлінням Держгеокадастру у Херсонській області "Про відмову в наданні у власність земельної ділянки" №1514-СГ від 31 січня 2020 року. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області надати у власність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) земельну ділянку в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель, що перебувають у користуванні згідно державних актів на праві постійного користування землею серії ІІ-ХС 007997, ІІІ-ХС007221 та загальною площею 42,9602 га, розташованих за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області. В решті позову відмовлено. Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (, 73036, м. Херсон, вул. Університетська, 136-а) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1680,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.

На вказане рішення суду Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального права, у зв`язку з чим, на думку апелянта, рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказами ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 17.11.2016 року позивачці ОСОБА_1 (наказ №21-6743/18-16-СГ), а також іншим членам фермерського господарства ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 надано дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, із земель, що перебувають у користуванні згідно державних актів на право постійного користування землею ІІ-ХС №007997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 16.04.1998 № 109 та Серії ІІІ-ХС №007221 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 02.12.1998 № 112, розташованих за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, в розмірі земельної частки (паю), із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства.

Херсонським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру (Д.П. "Херсонгеоінформ") виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

ГУ Держгеокадастру у Херсонській області затверджено Висновок державної експертизи землевпорядної документації № 611 від 17.12.2018 року, яким погоджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

При зверненні заявників із заявою до відповідача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, листом від 16.04.2019 № 2740/0-787/0/95-19 ГУ Держгеокадастру у Херсонській області відмовило у затвердженні проекту землеустрою.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду в справі №540/1084/19 від 14 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року, серед іншого, зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 земельних ділянок загальною площею 42,9602 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель, що перебувають у користуванні згідно державних актів на праві постійного користування землею серії ІІ-ХС 007997, ІІІ-ХС007221, розташованих за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

На виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року в справі №540/1084/19, наказом ГУ Держгеокадастру у Херсонській області "Про затвердження документації із землеустрою" №4693-СГ від 14 листопада 2019 року затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 земельних ділянок загальною площею 42,9602 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель, що перебувають у користуванні згідно державних актів на праві постійного користування землею серії ІІ-ХС 007997, ІІІ-ХС007221, розташованих за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

Земельні ділянки зазначеним особам у власність не виділялись, у зв`язку з чим позивачка звернулась до відповідача із заявою про надання земельної ділянки у власність 27 грудня 2019 року. В заяві позивач просила, на виконання наказу ГУ Держгеокадастру у Херсонській області "Про затвердження документації із землеустрою" №4693-СГ від 14 листопада 2019 року, виділити їй у власність земельну ділянку площею 9,3201 га, розташованої за межами населених пунктів на території Брускінської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, кадастровий номер :05:001:0248.

За результатами розгляду заяви позивачки, на підставі ст.ст. 15-1, 32, 116, 118, 122 ЗК України, Закону України "Про фермерське господарство", наказом ГУ Держгеокадастру у Херсонській області "Про відмову в наданні у власність земельної ділянки" №1514-СГ від 31 січня 2020 року відмовлено в наданні у власність земельної ділянки.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Частиною 9 ст.118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч.10 ст.118 ЗК України).

Відмовляючи позивачу у наданні у власність земельної ділянки, відповідач послався на ст.116 ЗК України, яка вказує на норми безоплатної передачі земельних ділянок, втім, таке посилання зроблене без врахування приписів ч.2 ст.121 ЗК України.

Розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, може бути збільшено у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) (ч.2 ст.121 ЗК України).

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (ч.4 ст.122 ЗК України).

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (ч.6 ст.186 ЗК України).

Відповідачем затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 земельних ділянок в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель, що перебувають у користуванні згідно державних актів на праві постійного користування землею серії ІІ-ХС007997, ІІІ-ХС007221, розташованих за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч.6 ст.123 ЗК України).

У разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом) (ч.7 ст.55 Закону України "Про землеустрій").

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель, що перебувають у користуванні згідно державних актів на праві постійного користування землею, а тому така відмова є протиправною.

Колегія суддів зазначає, що затверджуючи проект землеустрою на виконання рішення суду відповідач зобов`язаний був зазначити в цьому ж рішенні про передачу/виділення земельної ділянки у власність як того вимагає ст.118 ЗК України.

Сторонами не заперечується, що рішення про передачу у власність не приймалось.

Відповідач мотивує свою бездіяльність тією обставиною, що в судових рішеннях по справі №540/1084/19 на відповідача не покладався обов`язок про надання земельних ділянок у власність позивачів.

Колегія суддів не погоджується з такою позицією, оскільки затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність є однією безперервною дією яка вчиняється в один етап, що слідує зі змісту ч.9 ст.118 ЗК України.

Так, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області виконало рішення суду по справі №540/1084/19, але, на думку колегії суддів, це не звільняє відповідача від виконання наступних інших дій, передбачених нормами ЗК України, в межах повноважень та у спосіб передбачений законом, а саме - передати у власність земельну ділянку, що є логічним завершенням розпочатої позивачкою та іншими членами фермерського господарства процедури отримання дозволу на розробку проекту землеустрою його виготовлення та затвердження з метою отримання земельної ділянки у власність.

Колегія суддів зазначає, що такі дії суб`єкта владних повноважень як відмова передачі у власність земельної ділянки при затвердженні розробленого проекту землеустрою, по відношенню до позивачки мають ознаки правового свавілля, що прикривається рішенням суду, яким, як зазначає відповідач, їх не зобов`язано передати земельну ділянку у власність. Вчинити такі дії відповідача зобов`язує ЗК України, а також ст.19 Конституції України.

На виконання вимог ч.2 ст.77 КАС України відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність наказу №1514-СГ від 31 січня 2020 року, з урахуванням того, що ГУ Держгеокадастру у Херсонській області наказом №4693-СГ від 14 листопада 2019 року затвердило позивачу проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства.

Колегія суддів вважає, що у позивача наявні правові підстави для отримання у власність земельної ділянки в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача надати у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 9,3201 га, колегія суддів зазначає наступне.

Зобов`язання відповідача надати у власність земельну ділянку площею 9,3201 га, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Зобов`язання судом відповідача надати у власність земельну ділянку площею 9,3201 га може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність підстав для відмови у наданні земельної ділянки саме в такому розмірі. Але позивачка не надала суду жодних доказів на підтвердження права щодо зазначеної площі земельної ділянки.

Втім, позивачка, на думку колегії суддів, самостійно визначила помилковий розмір земельної ділянки, оскільки розпаювання земельної ділянки площею 42,9602 га на п`ятьох членів фермерського господарства має наслідком іншу площу для виділення кожному члену господарства.

В судових рішеннях та проекті землеустрою вказано, що розмір земельної ділянки не повинен перевищувати розмір земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства.

Тобто, поняття "розмір земельної ділянки не повинен перевищувати розмір земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства" визначає, що земельна ділянка, яка виділяється члену фермерського господарства із земельної ділянки що була/є у користуванні фермерського господарства не може перевищувати розмір земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства в цьому регіоні, де вона знаходиться. Але це не означає, що вона не може бути меншою від цієї регіональної частки, виходячи із кількості членів фермерського господарства та площі земельної ділянки раніше їм виділеної.

Таким чином, вимога про зазначення саме надати у власність земельну ділянку площею 9,3201 га не підлягає задоволенню в частині зазначення конкретної площі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовну заяву належить задовольнити частково.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів вважає, що сума витрат на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн. є співмірною із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, та значенням справи для сторони тому задовольняє клопотання про стягнення витрат на правову допомогу, які підтверджені належними та допустимими доказами.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 19.10.2020 року.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Ступакова І.Г.