Справа № 540/2186/20
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2186/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Херсонській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Управління Служби безпеки України в Херсонській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною відмову відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за весь період проходження служби з 01.08.1994 р. по 01.01.2020 р., викладену в листі від 03.02.2020 р. №71/22/68-702;

- зобов`язати УСБУ в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за весь період проходження служби з 01.08.1994 р. по 01.01.2020 р.;

- визнати протиправною відмову відповідача щодо здійснення перерахунку грошового забезпечення позивача, викладену в листі від 31.01.2020 р. № 71/22/68-654;

- зобов`язати УСБУ в Херсонській області здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 р. по 05.02.2020 р., виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням обрахованого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з Додатками 1, 14 та виплатити недоплачений розмір грошового забезпечення;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу 9847,27 грн. недоплаченого розміру премії за березень 2018 року;

- зобов`язати УСБУ в Херсонській області після проведення перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 , видати оновлену довідку про розмір грошового забезпечення для призначення (обчислення) пенсії;

- стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що у період з 01.08.1994 р. по 05.02.2020 р. проходив службу в органах Служби безпеки України. Вважає, що під час проходження служби відповідачем грошове забезпечення нараховувалось та виплачувалось з порушенням діючих норм законодавства. Так, посадовий оклад, оклад за військове звання та грошеве забезпечення позивача змінювалися у 2001, 2009, 2011, 2014 та 2018 роках, однак відповідач не здійснював нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за весь період проходження служби, що є порушенням вимог Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078. Відповідач нараховував грошове забезпечення, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатний осіб на 01.01.2018 р. без урахування норм примітки до додатку 1 та додатку 14 Постанови № 704 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р. Зазначає, що вказані дії призвели до зменшення грошового забезпечення ОСОБА_1 , оскільки станом на 01.01.2018 р. прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 1762 грн., а мінімальна заробітна плата - 3723 грн., тобто 50 % від мінімальної заробітної плати 1861,50 грн., що є більшим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; станом на 01.01.2019 р. прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 1921 грн., а мінімальна заробітна плата - 4173 грн., з яких 50 % - 2086,50 грн., що також більше прожиткового мінімуму; станом на 01.01.2020 р. прожитковий мінімум становив 2102 грн., а 50 % мінімальної заробітної плати - 2361,50 грн. Вказує, що вихідний показник, який повинен враховуватися відповідачем для обрахунку розміру окладу за посадою та військовим званням - 50 % від мінімальної заробітної плати станом на 1 січня календарного року, так як цей показник є мінімальною межею визначеною законодавчими актами, для проведення розрахунку. Крім того, неправильне визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, призвело і до неправильного визначення розміру надбавки за вислугу років, оскільки остання встановлюється у відсотковому значенні до посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням (Додаток 16 до постанови № 704), а також інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. ОСОБА_1 встановлена премія у підвищеному розмірі, а саме 56 % посадового окладу. В квітні 2018 року відповідачем нараховано та виплачено премію за березень 2018 року у розмірі 634 грн., у березні 2018 року виплачено премію у розмірі 3550,40 грн., у лютому 2018 року - 3550,40 грн., а в січні позивач отримав 13397,67 грн. За підрахунками Позивача недоплачений розмір премії становить 9847,27 грн. (різниця між встановленим розміром 13397,67 грн. та фактично виплаченим 3550,40 грн.). Вважає, що протиправні дії відповідача спричинили зменшення розміру грошового забезпечення та як наслідок зменшення розміру пенсії, який обраховується, виходячи з фактично отриманого грошового забезпечення перед звільненням зі служби.

Ухвалою від 17.08.2020 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали надати до суду відзив на позовну заяву.

31.08.2020 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Зазначає, що позовна вимога щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за весь період проходження служби з 01.08.1994 р. по 01.01.2020 р. є необґрунтованою та безпідставною, оскільки до 24.04.2017 р. він проходив військову службу в інших регіональних органах СБУ (УСБУ в Луганській області та ГУ СБУ в АР Крим (з дислокацією у м.Херсоні)). Враховуючи те, що величина індексу споживчих цін у квітні 2017 року (місяць зарахування до списків особового складу та призначення ОСОБА_1 на посаду в Управлінні) не перевищувала встановлений поріг індексації у розмірі 103 відсотка, то індексація грошових доходів населення за період з квітня 2017 року по лютий 2018 року в Управлінні не нараховувалась та не виплачувалась. У відповідності до п.5 Порядку № 1078 базовим місяцем обчислення індексу споживчих цін для військовослужбовців СБУ у зв`язку з набранням чинності Постановою № 704, є березень 2018 року. Вказує, що у жовтні 2018 року розмір індексу споживчих цін перевищив установлений поріг 103 відсотки, а тому на виконання розпорядження Центрального Управління Служби безпеки України від 29.11.2019 р. № 528 "Щодо проведення індексації грошових доходів військовослужбовців, державних службовців та працівників, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, у 2019 році" у грудні 2019 року ОСОБА_1 нарахована та виплачена індексація грошових доходів за період з грудня 2018 року по листопад 2019 року, а індексацію доходів за грудень 2019 року позивач отримав у січні 2020 року, за січень 2020 року - у лютому 2020 року. Вважає, безпідставними твердження позивача про те, що оскільки постановою КМУ від 21.02.2018 р. № 103 (якою внесені зміни у п.4 постанови № 704 щодо прив`язки обчислення розміру окладів до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 р.) не внесені відповідні зміни до приміток 1 та 14 постанови № 704, то розмір таких окладів повинен розраховуватись виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законами України "Про Державний бюджет на 2019 рік" та "Про Державний бюджет на 2020 рік", оскільки примітка не є правовою нормою, а є засобом її роз`яснення та уточнення. У випадку наявності розбіжностей та протиріч у нормі права та примітці, застосуванню підлягає саме норма права. Вказує, що на підставі положень постанови № 1294, Інструкції № 35/дск та наказу № 65/дск наказом начальник УСБУ в Херсонській області від 02.02.2018 р. № 64-ос ОСОБА_1 встановлена премія, передбачена п.2.3.24 Інструкції № 35/дск та наказом № 65/дск, у розмірі 694 % посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, з 01.01.2018 р. по 31.03.2018 р. З урахуванням вимог п.2.3.24.7 Інструкції № 35/дск премія за січень 2018 року у розмірі 694 % посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (у сумі 13397,67 грн.) виплачена позивачу у лютому 2018 року, за лютий 2018 року у сумі 13397,67 грн. - у березні 2018 року, за березень 2018 року - у квітні 2018 року у сумі 13397,67 грн. Крім того, на підставі наказу начальника УСБУ в Херсонській області ОСОБА_1 перераховано грошове забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 31.05.2018 р. з урахуванням положень постанови № 704 та Інструкції № 515/дск та розмірів раніше сплачених коштів відповідно до постанови № 1294 та Інструкції № 35/дск, а також здійснено нарахування грошового забезпечення за червень 2018 року. Зважаючи на те, що грошове забезпечення позивач отримував у розмірі та порядку, визначеному у чинному (на час здійснення відповідних виплат) законодавстві України, що свідчить про відсутність будь-яких порушень з боку посадових осіб відповідача, то позовні вимоги задоволенню не підлягають.

10.09.2020 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій наполягає на позовних вимогах. Вказує, що твердження відповідача про відсутність підстав для проведення індексації до грудня 2018 року є хибними, оскільки згідно з п.1-1 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення проводиться наростаючим підсумком. Вважає, що саме відповідач повинен був здійснити остаточний розрахунок з позивачем - виплатити у день звільнення усі належні суми за весь період проходження служби в підрозділах Служби безпеки України з 01.08.1994 р. по 05.02.2020 р. Крім того, інформація щодо нарахованої та виплаченої пенсії, яка міститься в копіях особових рахунків не відповідає довідці про розмір грошового забезпечення. Неправильне визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, призвело і до неправильного визначення розміру надбавки за вислугу років, оскільки остання встановлюється у відсотковому значенні до посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням. Зазначає, що відзив на позовну заяву не містить жодних слушних аргументів на користь правомірності дій відповідача у спірних правовідносинах, а тому не заслуговує на увагу.

Частиною 5 статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в письмовому провадженні.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу від 22.07.1994 р. № 75-ос прийнятий на службу в УСБУ в Луганській області.

Згідно наказу від 16.01.2017 р. № 3-ос позивача зараховано на службу до ГУ СБУ в АР Крим (з дислокацією у м.Херсоні).

На підставі наказів ГУ СБУ в Автономній Республіці Крим (з дислокацією в м.Херсон) від 21.04.2017 р. № 67-ос, від 22.04.2017 р. № 71-ос начальником УСБУ в Херсонській області від 26.04.2017 р. № 241-ос винесено наказ про зарахування згідно з пп."а" п.48 в розпорядження начальника Управління 24.04.2017 р. підполковника ОСОБА_1 , призначено старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах (підполковник) 3 сектору відділу.

Наказом Служби безпеки України від 28.12.2019 р. № 1845-ОС позивача звільнено з військової служби у запас СБУ.

Відповідно до наказу начальника УСБУ в Херсонській області від 05.02.2020 р. № 42-ос/дск підполковника ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах (підполковник) 1 сектору відділу, виключено зі списків особового складу за пп."а" п.61, пп."а" (за станом здоров`я - непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час) п.2 ч.6 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у запас Служби безпеки України 06.02.2020 р.

Вважаючи, що при звільненні відповідач здійснив розрахунок не у повному обсязі, а саме: не сплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.1994 р. по 01.01.2020 р.; грошове забезпечення за період з 01.01.2018 р. по 05.02.2020 р. обраховано з порушеннями норм законодавства; виплачено премію за березень 2018 року не у повному розмірі, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Згідно ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 р. № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII) грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

У статті 1 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Положеннями ст.2 Закону № 1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону № 1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення регулюються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 (далі - Порядок № 1078).

У пункті 1-1 Порядку № 1078 визначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

З огляду на вищевикладене, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Слід також зазначити, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці та відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Визначаючись з періодом, за який має бути обрахована індексація грошового забезпечення, та з базовим місяцем, суд виходить з наступного.

У період з 01.01.2008 р. по 28.02.2018 р. включно порядок та умови виплати грошового забезпечення та виплат компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України визначались Інструкцією про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженою наказом СБУ від 23.01.2008 р. № 35/ДСК (далі - Інструкція № 35/ДСК).

У період з 01.03.2018 р. по теперішній час порядок та умови виплати грошового забезпечення та виплат компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України визначались Інструкцією про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженою наказом СБУ від 10.04.2018 р. № 515/ДСК (далі - Інструкція № 515/ДСК).

За змістом п.1.5 Інструкції № 35/ДСК та п.5 Інструкції № 515/ДСК грошове забезпечення виплачується військовослужбовцям за місцем їх постійної служби і виключно в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисах органів, підрозділів, закладів та установ СБ України.

Індексація грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється в порядку та розмірах, установлених чинним законодавством України (п.1.10 Інструкції № 35/ДСК, п.11 розділу 1 Інструкції № 515/ДСК).

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовна вимога в частині нарахування та виплати індексації за період з 01.08.1994 р. по 23.04.2017 р. включно задоволенню не підлягає, оскільки в даний період позивач службу в УСБУ в Херсонській області не проходив, що підтверджується відповідними наказами, тобто обов`язок відповідача у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за вказаний період відсутній.

Відповідно до п.2.1.1 Інструкції № 35/ДСК посадові оклади осіб офіцерського складу органів СБ України виплачуються залежно від займаних ними типових посад у розмірах, затверджених схемою посадових окладів згідно з додатком 4 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу".

Додатком 4 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" (в редакції, яка діяла з 01.01.2008 р.) визначено розмір посадового окладу для старшого оперуповноваженого регіональних органів, органів військової контррозвідки в сумі 1100 грн.

Таким чином, базовим місяцем для обрахування індексації грошового забезпечення з 24.04.2017 р. (дата зарахування у розпорядження начальника УСБУ в Херсонській області) є січень 2008 року.

В подальшому, посадові оклади для визначеної категорії військовослужбовців були підвищені постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності з 01.03.2018 р.

Отже, базовим місяцем для обрахування індексації грошового забезпечення став березень 2018 року.

Як вбачається з індексів споживчих цін за 2018 рік, які розміщені на сайті Державної служби статистики України (http://www.ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2006/ct/cn_rik/isc/isc_u/isc_m_u.htm), перевищення порогу індексації (103 %) відбулось у жовтні 2018 року, а тому з урахуванням положень ст.3, ч.4 ст.4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" з грудня 2018 року відповідач зобов`язаний обраховувати та виплачувати військовослужбовцю індексацію грошового забезпечення з урахуванням базового місяця - березня 2018 року.

Згідно довідки УСБУ в Херсонській області щодо нарахованих та виплачених ОСОБА_1 сум грошового забезпечення за період з травня 2017 року по лютий 2020 року від 28.08.2020 р. № 71/22/68-4917 та розрахункових відомостей відповідачем за період з травня 2017 року по лютий 2018 року індексацію грошового забезпечення не нараховано та не виплачено.

Разом з тим, індексація грошового забезпечення з грудня 2018 року по січень 2020 року включно нарахована та виплачена ОСОБА_1 , що підтверджується розрахунковими відомостями за грудень 2019 року (індексація грошових доходів: за грудень 2018 року - 71,08 грн., січень 2019 року - 71,08 грн., лютий 2019 року - 71,08 грн., березень 2019 року - 134,47 грн., квітень 2019 року - 134,47 грн., травень 2019 року - 134,47 грн., червень 2019 року - 134,47 грн., липень 2019 року - 206,72 грн., серпень 2019 року - 206,72 грн., вересень 2019 року - 206,72 грн., жовтень 2019 року - 206,72 грн., листопад 2019 року - 206,72 грн.), за січень 2020 року (індексація грошових доходів за грудень 2019 року - 216,51 грн.), а лютий 2020 року (індексація грошових доходів за січень 2020 року - 216,51 грн.).

Таким чином, суд приходить до висновку, що задоволенню підлягає позовна вимога в частині визнання протиправною відмови УСБУ в Херсонській області нарахувати та виплати індексації грошового забезпечення за період проходження служби з травня 2017 року по лютий 2018 року, викладену в листі від 03.02.2020 р. № 71/22/68-702, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за вказаний період.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною відмову відповідача про здійснення перерахунку грошового забезпечення позивача, викладену в листі від 31.01.2020 р. № 71/22/68-654, суд зазначає наступне.

Вказану вимогу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що УСБУ в Херсонській області здійснено нарахування грошового забезпечення за період з 01.01.2018 р. по 05.02.2020 р. шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Проте, на переконання позивача, грошове забезпечення мало бути обраховано, виходячи з 50 % від мінімальної заробітної плати станом на 1 січня календарного року, так як цей показник є мінімальною межею, визначеною законодавчими актами, для проведення розрахунку.

30.08.2017 р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - постанова № 704), якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до п.10 постанови № 704, остання набирає чинності з 01.03.2018 р.

Постановою № 704, зокрема, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 Постанови № 704 (в початковій редакції) визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Згідно п.6 постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 р. № 103 внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються.

Так, до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 викладено у новій редакції, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

Разом з тим, згідно п.1 Примітки Додатку 1 Постанови № 704 "Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2017 р. № 1041) посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

Згідно з Приміткою Додатку 14 "Схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу" оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

Відповідно до ч.4 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" від 27.02.2014 р. № 794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.09.2005 р. № 870 затверджено Правила підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (надалі - Правила), які визначають загальні підходи до підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (постанов і розпоряджень), їх форму, структуру та техніко-юридичні особливості розроблення з урахуванням нормопроектувальної техніки.

У пунктах 6, 11, 14, 15 цих Правил зазначено, що проект постанови Кабінету Міністрів України готується зокрема у разі затвердження положення або іншого нормативно-правового акта.

Проект постанови складається з назви, вступної та постановляючої частини і у разі потреби додатків.

Постановляюча частина постанови повинна містити: нормативні положення; конкретні доручення суб`єктам суспільних відносин у відповідній сфері; умови та порядок дії інших постанов (окремих норм); посилання на додатки (у разі їх наявності); норми, пов`язані з набранням чинності постановою (окремими нормами). У разі потреби визначаються орган (органи) виконавчої влади або посадова особа (особи), що здійснюють контроль за виконанням постанови.

Структурно постановляюча частина постанови викладається у такій послідовності: пункти, що містять нормативні положення; пункти, що стосуються внесення змін до постанов (розпоряджень) або визнання їх (окремих норм) такими, що втратили чинність; пункти, що містять окремі доручення; пункт, що стосується визначення дати набрання чинності постановою.

У пункті 20 Правил наведені вимоги, які встановлюються до змісту проекту положення або іншого нормативно-правового акта, який передбачається затвердити постановою.

Так, згідно з абз.7 пп.2 п.20 Правил в окремих випадках допускається, як виняток, застосування примітки (зноски) без нормативних положень.

Підпунктом 6 пункту 20 Правил передбачено, що додатки до проекту документа повинні містити перелік елементів, включення яких до тексту ускладнило б його сприйняття. Додатки позначаються цифрами.

Відповідно до п.24 Правил метою підготовки проекту акта про внесення змін до актів Кабінету Міністрів України є їх приведення у відповідність з прийнятими законами, актами Президента України, а також забезпечення взаємоузгодження норм окремих актів Кабінету Міністрів України.

Пунктом 2.16 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005 р. № 34/5, у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 р. № 883/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.05.2013 р. за № 742/23274, включення до нормативно-правових актів приміток не допускається, за винятком випадків, якщо необхідно дати визначення будь-якого суміжного поняття або помістити короткий коментар, що допоможе точніше зрозуміти положення, викладені в структурній одиниці нормативно-правового акта. Примітки не повинні містити норм права.

Суд зазначає, що п.1 постанови № 704 затверджені нормативні акти: тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (Додаток 1), схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (Додаток 14).

Пункт 4 постанови № 704 містить нормативні положення: порядок визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу.

Станом на час прийняття постанови № 704 пункт 4 зазначеної постанови передбачав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Додатки 1 та 14 до постанови № 704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. У цих примітках наведена інформація, зокрема, щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

Постановою № 103 внесено зміни до постанови № 704 та пункт 4 викладено в новій редакції, а саме: виключено вимогу щодо обрахування посадових окладів виходячи із розрахункової величини 50 % розміру мінімальної зарплати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Судом встановлено, що зміст приміток до Додатків 1 та 14 до постанови № 704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.

Таким чином, згідно з вимогами постановою № 704 (в редакції постанови № 103), яка була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 р., а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Крім того, суд зазначає, що п.3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 р. № 1774-VIII, який набрав чинності 01.01.2017 р., установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Зміст приміток до Додатків 1 та 14 до постанови № 704, які за своєю правовою природою не є нормами права, не узгоджуються з пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1774-VIII.

У зв`язку з цим суд зазначає, що за загальним правилом норма права діє стосовно відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до певних юридичних фактів застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 р. № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Відповідний підхід, зокрема, застосований Верховним Судом під час винесення постанови від 21.11.2018 р. у справі № 700/668/16-а, в якій суд визнав, що суб`єкт владних повноважень під час розгляду питання, пов`язаного з реалізацією особою свого права, зокрема, права на соціальний захист, зобов`язаний застосовувати той закон або інший нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишається чинним на момент виникнення відповідних правовідносин між особою та державою, в особі її уповноважених органів.

Отже, враховуючи те, що Додатки 1 і 14 до постанови № 704 затверджені 30.08.2017 р., а пункт 4 цієї ж постанови змінено 21.02.2018 р. постановою № 103, то пріоритетним в цьому випадку є положення саме пункту 4 постанови № 704.

Крім того, у позовній заяві позивач посилався на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р. у справі № 826/6453/18, якою визнано протиправним та скасовано п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". Тому застосуванню підлягає редакція постанови № 704, яка була чинна на момент її прийняття.

Перевіряючи ці твердження, суд встановив, що п.6 постанови № 103 втратив чинність з 29.01.2020 р.

Однак, факт скасування у судовому порядку п.6 постанови № 103 не впливає на рішення суду у цій справі, оскільки до 29.01.2020 р. вказана норма була чинною та обов`язковою для застосування відповідачем.

Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною відмови у здійсненні перерахунку грошового забезпечення за період з 01.01.2018 р. по 05.02.2020 р., виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, обрахованого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з Додатками 1, 14; зобов`язання вчинити вказаний перерахунок грошового забезпечення.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити 9847,27 грн. недоплаченого розміру премії за березень 2018 року.

Судом встановлено, що у період з квітня 2017 року по 28.03.2018 р. грошове забезпечення військовослужбовців СБУ здійснювалось на підставі постанови № 1294 та Інструкції № 35/дск, а з 01.03.2018 р. і по теперішній час грошове забезпечення здійснюється відповідно до положень постанови № 704 та Інструкції № 515/дск.

Відповідач у своєму відзиві зауважив, що Інструкція № 515/дск фактично для виконання до УСБУ в Херсонській області надійшла лише у травні 2019 року, а тому за період з 01.03.2018 р. по 31.05.2018 р. грошове забезпечення виплачувалось відповідно до постанови № 1294 та Інструкції № 35/дск. У подальшому за вказаний період (з 01.03.2018 р. по 31.05.2018 р.) грошове забезпечення позивачу також було перераховане та сплачене відповідно до умов постанови № 704 та Інструкції № 515/дск. Починаючи з 01.06.2018 р. по 05.02.2020 р. грошове забезпечення ОСОБА_1 нараховувалось та сплачувалось відповідно до умов постанови № 704 та Інструкції № 515/дск.

Так, положеннями пп.2 п.5 постанови № 1294 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавалось право здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Підпунктом 2.3.24.1 Інструкції № 35/дск (яка діяла до 01.03.2018 р.) передбачено, що начальники органів, підрозділів, закладів та установ СБУ мають право щомісяця в межах фонду преміювання преміювати військовослужбовців за їх особистий вклад у загальний результат служби.

За змістом пп.2.3.24.4 Інструкції № 35/дск виходячи із затвердженого преміального фонду керівники органів, підрозділів, закладів та установ СБУ визначають конкретний розмір премії, а також доцільність преміювання кожного військовослужбовця відповідно до його особистого вкладу у загальні результати служби.

Згідно пп.2.3.24.7 Інструкції № 35/дск виплата премії здійснюється щомісяця за минулий місяць під час виплати грошового забезпечення за поточний місяць у межах фонду преміювання за розрахунковий період.

Наказом Центрального управління СБУ "Про грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України у 2018 році" від 19.01.2018 р. № 65/дск передбачено, що військовослужбовцям, які досягли значних результатів в оперативно-службовій діяльності (крім зазначених у пункті 3 цього наказу), можуть встановлюватись премії у відповідних граничних розмірах, передбачених у підпункті 3 цього пункту та колонці 3 додатків 1, 2, 4 - 12, 14 - 16 до цього наказу, за такими квотами: в регіональних органах СБУ - до 20 відсотків від фактичної чисельності військовослужбовців (пп.2 п.2).

Як вбачається зі змісту додатку 11 до наказу № 65/дск встановлені граничні розміри премій відповідно до п.2.3.24 Інструкції № 35/дск, які встановлювались військовослужбовцям регіональних органів СБУ в межах квот, передбачених п.2 даного наказу, а саме виходячи з посадового окладу премія маж складати 694.

Відповідно до наказу тимчасово виконуючого обов`язки начальника УСБУ в Херсонській області від 02.02.2018 р. № 64-ос підполковника ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 3 сектору з 01 січня до 31 березня 2018 року включно премійовано у розмірі 694 % посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

На виконання вказаного наказу позивачу у лютому 2018 року нараховано та виплачено премію в сумі 13397,67 грн. за січень 2018 року, у березні 2018 року нараховано та виплачено премію в сумі 13397,67 грн. за лютий 2018 року, у квітні 2018 року нараховано та виплачено премію в сумі 13397,67 грн. за березень 2018 року. Вказані обставини підтверджуються розрахунковими відомостями, зведеними відомостями сум для зарахування на картрахунки за вказані періоди, платіжними дорученнями від 12.01.2018 р. № 19, від 12.02.2018 р. № 102, від 14.03.2018 р. № 191.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність твердження позивача щодо невиплати 9847,27 грн. премії за березень 2018 року, а відтак у задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити.

Зважаючи на те, що за результатами розгляду справи суд прийшов до висновку щодо відмови у зобов`язанні відповідача нарахувати та виплатити премію за березень 2018 року, позовна вимога про зобов`язання видати оновлену довідку про розмір грошового забезпечення для призначення (обчислення) пенсії також не підлягає задоволенню.

Вважаючи, що оскаржуваними діями та рішенням відповідач заподіяв моральні, нервові та фізичні страждання ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача моральну шкоди в розмірі 100000 грн.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 5 статті 21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зі змісту цієї норми вбачається, що у такому порядку розглядаються адміністративним судом вимоги про відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Основною умовою такого розгляду є те, щоб така вимога була заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин і якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснив, що моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, Верховний Суд України у вищевказаній постанові Пленуму зазначає, що в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Факт заподіяння шкоди доводить позивач.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що звертається до суду із таким позовом.

Проте, в порушення вказаних вимог ОСОБА_1 не надано до суду жодного доказу на підтвердження спричинення йому шкоди діями чи рішеннями відповідача, їх розміру та причинного зв`язку.

Таким чином, вимога щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 100000 грн. не підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.75 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачем не в повній мірі доведено правомірність своїх дій та рішень, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Управління Служби безпеки України в Херсонській області (73003, м.Херсон, вул.Лютеранська, 1, ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Служби безпеки України в Херсонській області (73003, м.Херсон, вул.Лютеранська, 1, ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 24.04.2017 р. по 01.03.2018 р., викладену в листі від 03.02.2020 р. № 71/22/68-702.

Зобов`язати Управління Служби безпеки України в Херсонській області (73003, м.Херсон, вул.Лютеранська, 1, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 24.04.2017 р. по 01.03.2018 р.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 106030000