Справа № 520/6625/2020
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 р.Справа № 520/6625/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Клочко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, повний текст складено 18.06.20 року по справі № 520/6625/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2020 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд зобов`язати Пенсійний фонд України Головне управління в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з 6 (шести) мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без розгляду.

Позивач, ОСОБА_1 , не погодившись з наведеною вище ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року. Прийняти нове судове рішення, яким задовольнити адміністративним позов ОСОБА_1 . Зобов`язати Пенсійний фонд Головне управління в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2014 року про 02.08.2014 року у відповідності до ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №796-ХІІ, виходячи з 6 (шести) мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати з урахуванням раніше сплачених сум.

В обґрунтування вимог скарги посилається на приписи ст.122 КАС України. Посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 22.01.2019 р. по справі №201/9987/17. Зауважує, що встановлені процесуальним законом строки та залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу з боку Держави. Зазначає, що з огляду на обставини того, що зверненню позивача до суду передували обставини його звернення до відповідача із відповідною заявою за результатами розгляду якої ним було отримано рішення відповідача із наведенням підстав для відмови у проведенні перерахунку пенсії за відповідний період, вважає, що він звернувся із позовом у межах встановленого законодавством строку. Вважає, що відсутні підстави вважати доводи відповідача про пропущення ним строку звернення до суду доведеними.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області направило на електронну пошту суду апеляційної інстанції, без електронного цифрового підпису, відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на приписи ч.4 ст.123 КАС України, просило відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 в повному обсязі, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 по справі №520/6625/2020 залишити без змін.

На адресу вказану позивачем в позові та в апеляційній скарзі було направлено поштове відправлення із судовою повісткою (конверт разом з ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2020 р. та повісткою - повідомленням), проте вказане відправлення повернулося до суду апеляційної інстанції з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою". З урахуванням приписів ч.11 ст.126 КАС України судова повістка належним чином вручена позивачу та його представнику.

Відповідач про дату час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений заздалегідь та належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ч.4 ст.229 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про залишення адміністративного позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для прийняття такого рішення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

При цьому, позивач звертаючись до суду із даним позовом, наголошував на дотриманні ним строків звернення до суду, зазначаючи про неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку держави забезпечення реалізації права на соціальний захист.

Так, застосовуючи строки у соціальній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист.

Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати.

У випадку, якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде способом реалізації права на судовий захист.

Відповідно до Конституції України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.

У триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації права громадян на соціальний захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).

Предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім випадків, якщо інше прямо не передбачено законом.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Відповідно до ч. 2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з неправильним нарахуванням або непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 15.09.2020 по справі №635/7878/16-а.

На підставі викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення, застосовування шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого ст. 122 КАС України, матиме наслідком неможливість реалізувати особою передбачене Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час без обмеження строку у визначеному законодавством розмірі.

За змістом частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду внаслідок порушення норм процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно посилання відповідача на те, що позивачем пропущено строку звернення до суду з адміністративним позовом є необґрунтованими.

Щодо посилання відповідача на практику Європейського Суду з прав людини по справам "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", "Перез де Рада Каніванілес проти Іспанії", то колегія суддів зауважує, що в даному випадку дане рішення суду апеляційної інстанції не суперечить вказаним рішенням Європейського Суду з прав людини.

Стосовно посилання відповідача на правову позицію, викладену в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019 у справі №520/4910/19, то колегія суддів з урахуванням приписів ч.5 ст.242 КАС України зазначає, що правова позиція суду апеляційної інстанції в даному випадку не є обов`язковою для врахування в межах цієї справи.

Щодо посилання суду першої інстанції та відповідача по справі на правову позицію Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 08 серпня 2019 року у справі №813/5002/17, то колегія суддів вважає, що з урахування предмету спірних правовідносин в межах даної справи, а також враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду по справі №755/10947/17 відповідно до якої суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, в даному підлягає застосуванню саме наведена вище правова позиція Верховного Суду по справі №635/7878/16-а.

Стосовно вимог скарги позивача до суду апеляційної інстанції про задоволення адміністративного позову та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з 6 (шести) мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум, то колегія суддів зауважує, що суд апеляційної інстанції в даному випадку під час перегляду ухвали суду першої інстанції про залишення позову без розгляду не має повноважень на розгляд та вирішення позовних вимог, оскільки таке питання буде предметом розгляду в суді першої інстанції під час продовження розгляду даної справи.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 року по справі №520/6625/2020 скасувати.

Справу №520/6625/2020 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 19.10.2020 року