Справа № 522/20473/19
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 р.м.ОдесаСправа № 522/20473/19
Головуючий в 1 інстанції: Абухін Р.Д.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді доповідача Кравця О.О.
судді Домусчі С. Д.
судді Коваля М.П.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 02 червня 2020 року по справі № 522/20473/19 прийнятого у складі судді Абухіна Р.Д. за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Распоровська Ольга Володимирівна, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, за участю третьої особи - Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправною та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ:

02.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Распоровська Ольга Володимирівна, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області та просив суд визнати протиправними та скасувати постанови по справах про притягнення до адміністративної відповідальності № 236 від 21.11.2019 року, №237 від 21.11.2019 року; № 238 від 21.11.2019 року; № 239 від 21.11.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ч.7 ст.96 КУАП.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2020 року у задоволенні позову було відмовлено.

II. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ , УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯНТА ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Не погоджуючись з рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 02 червня 2020 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом 1-ї інстанції прийнято необґрунтоване рішення з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, просив його скасувати, постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що судом 1-ї інстанції не було встановлено, що позивач не є замовником будівництва та до нього ніхто не звертався за згодою на виконання будь-яких будівельних робіт.

Також, апелянт зазначає, що 26.04.2019 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір оренди, згідно якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 передали, а ОСОБА_3 прийняв у строкове платне користування (оренду) на умовах, визначених договором, належні їм 1/3 частки в праві спільної часткової власності на Об`єкти.

07.05.2019 року між сторонами договору оренди було укладено додаткову угоду № 1 про зміну об`єкта оренди у договорі оренди від 26.04.2016 року.

Відповідно до договору орендар має право здійснювати за рахунок власних коштів реконструкцію, технічне переоснащення, переобладнання, перепланування, капітальний ремонт та будь-які інші роботи на об`єкті оренди без згоди орендодавця.

Таким чином, позивач не вважає себе замовником будівництва, а тому в нього відсутній обов`язок отримувати дозвіл, передбачений ч. 1 ст. 34 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності».

III. ПРОЦЕДУРА АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку з несплатою судового збору.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження по справі.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року розгляд справи за апеляційною скаргою призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні .

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року до участі у справі у якості третьої особи була залучена Державна архітектурно-будівельна інспекція України, та було продовжено розгляд справи в порядку письмового провадження .

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає , що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних обставин:

IV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Судом 1-ої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частки у праві спільної часткової власності нежитлових приміщень №№2/1, 2/2, 2/3, 2 / 4 в будинку АДРЕСА_1 , про що свідчить інформаційна довідка №184240173 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Іншими власниками 1/3 частки права спільної часткової власності є ОСОБА_2 та ОСОБА_3

05.11.2019 року Директор Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області видав направлення №ЯФПП-0511/6 головному інспектору будівельного нагляду інспекційного відділу Разпаровській Ользі Володимирівні та головному інспектору будівельного нагляду інспекційного відділу Каменському Сергію Івановичу для проведення позапланової перевірки реконструкції нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 щодо дотримання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності 05.11.2019 року

За результатами перевірки було складено акт №ТФПП -0511/6-3 від 08.11.2019 року Департаменту ДАБІ в Одеській області ,згідно з яким посадовими особами Департаменту проведено перевірку дотримання ОСОБА_1 вимог містобудівного законодавства під час виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення №2/1 з улаштування вхідної групи скляного-панорамного типу за адресою АДРЕСА_1 та встановлено, що об`єкт будівництва відноситься до класу наслідків СС3, інформація щодо реєстрації документу, що дає право на виконання будівельних робіт на об`єкт будівництва відсутня, а ОСОБА_1 самовільно виконав будівельні роботи без дозволу на їх виконання, а саме демонтовано несучі конструкції, віконні прорізи розширено та влаштовано скляну вхідну групу (вітринного типу) на фасаді приміщення.

За наслідком виявлених порушень (у відношенні приміщення №2/1 за адресою: АДРЕСА_1 ) головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Распоровською Ольгою Володимирівною складено протокол про адміністративне правопорушення від 08.11.2019 року.

Директор Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області видав направлення №ЯФПП-0511/7 головному інспектору будівельного нагляду інспекційного відділу Разпаровській Ользі Володимирівні та головному інспектору будівельного нагляду інспекційного відділу Каменському Сергію Івановичу для проведення позапланової перевірки реконструкції нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 щодо дотримання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

За результатами перевірки було складено акт №ТФПП -0511/7-3 від 08.11.2019 року Департаменту ДАБІ в Одеській області ,згідно з яким посадовими особами Департаменту проведено перевірку дотримання ОСОБА_1 вимог містобудівного законодавства під час виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення №2/2 з улаштування вхідної групи скляного-панорамного типу за адресою АДРЕСА_1 та встановлено, що об`єкт будівництва відноситься до класу наслідків СС3, інформація щодо реєстрації документу, що дає право на виконання будівельних робіт на об`єкт будівництва відсутня, а ОСОБА_1 самовільно виконав будівельні роботи без дозволу на їх виконання, а саме демонтовано несучі конструкції, віконні прорізи розширено та влаштовано скляну вхідну групу (вітринного типу) на фасаді приміщення.

05.11.2019 року Директор Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області видав направлення №ЯФПП-0511/8 головному інспектору будівельного нагляду інспекційного відділу Разпаровській Ользі Володимирівні та головному інспектору будівельного нагляду інспекційного відділу Каменському Сергію Івановичу для проведення позапланової перевірки реконструкції нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 щодо дотримання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

За результатами перевірки було складено акт №ТФПП -0511/8-3 від 08.11.2019 року Департаменту ДАБІ в Одеській області ,згідно з яким посадовими особами Департаменту проведено перевірку дотримання ОСОБА_1 вимог містобудівного законодавства під час виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення №2/3 з улаштування вхідної групи скляного-панорамного типу за адресою ОСОБА_1 та встановлено, що об`єкт будівництва відноситься до класу наслідків СС3, інформація щодо реєстрації документу, що дає право на виконання будівельних робіт на об`єкт будівництва відсутня, а ОСОБА_1 самовільно виконав будівельні роботи без дозволу на їх виконання, а саме демонтовано несучі конструкції, віконні прорізи розширено та влаштовано скляну вхідну групу (вітринного типу) на фасаді приміщення.

За наслідком виявлених порушень (у відношенні приміщення №2/3 за адресою: АДРЕСА_1 ) головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Распоровською Ольгою Володимирівною складено протокол про адміністративне правопорушення від 08.11.2019 року.

05.11.2019 року Директор Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області видав направлення №ЯФПП-0511/9 головному інспектору будівельного нагляду інспекційного відділу Разпаровській Ользі Володимирівні та головному інспектору будівельного нагляду інспекційного відділу Каменському Сергію Івановичу для проведення позапланової перевірки реконструкції нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_5 щодо дотримання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

За результатами перевірки було складено акт №ТФПП -0511/9-3 від 08.11.2019 року Департаменту ДАБІ в Одеській області вбачається, що посадовими особами Департаменту проведено перевірку дотримання ОСОБА_1 вимог містобудівного законодавства,згідно з яким під час виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення №2/4 з улаштування вхідної групи скляного-панорамного типу за адресою АДРЕСА_1 та встановлено, що об`єкт будівництва відноситься до класу наслідків СС3, інформація щодо реєстрації документу, що дає право на виконання будівельних робіт на об`єкт будівництва відсутня, а ОСОБА_1 самовільно виконав будівельні роботи без дозволу на їх виконання, а саме демонтовано несучі конструкції, віконні прорізи розширено та влаштовано скляну вхідну групу (вітринного типу) на фасаді приміщення.

За наслідком виявлених порушень (у відношенні приміщення №2/4 за адресою: АДРЕСА_1 ) головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Распоровською Ольгою Володимирівною складено протокол про адміністративне правопорушення від 08.11.2019 року.

Протоколи підписані ОСОБА_4 ( представник ОСОБА_1 за довіреністю) з поясненнями: «Проти протоколу заперечую в повному обсязі, пояснення буду подавати під час розгляду справи».

Також в протоколах зазначено дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, тобто повідомлено про дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Головними інспекторами будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту ДАБІ в Одеській області складено чотири приписи від 08.11.2019 року, якими вимагали від ОСОБА_1 усунути вищевказані порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил до 08.01.2020 року.

Щодо кожного протоколу представник ОСОБА_1 адвокат Шепітко Г.І. подав заперечення, зареєстровані Департаментом 21.11.2019 року.

Постановою №239 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 21.11.2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 7 статті 96 КУАП, а саме за самовільне виконання власником приміщення 2 /1 за адресою АДРЕСА_1 будівельних робіт без дозволу на їх виконання, чим порушено п.3 ч.1 ст. 34, ч.1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз.3 п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №466 від 13.04.2011 року, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51000 грн.

Постановою №238 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 21.11.2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 7 статті 96 КУАП, а саме за самовільне виконання власником приміщення 2 /2 за адресою АДРЕСА_1 будівельних робіт без дозволу на їх виконання, чим порушено п.3 ч.1 ст. 34, ч.1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз.3 п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №466 від 13.04.2011 року, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51000 грн.

Постановою №237 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 21.11.2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 7 статті 96 КУАП, а саме за самовільне виконання власником приміщення 2 /3 за адресою АДРЕСА_1 будівельних робіт без дозволу на їх виконання, чим порушено п.3 ч.1 ст. 34, ч.1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз.3 п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №466 від 13.04.2011 року, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51000 грн.

Постановою №236 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 21.11.2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 7 статті 96 КУАП, а саме за самовільне виконання власником приміщення 2 /4 з адресою АДРЕСА_1 будівельних робіт без дозволу на їх виконання, чим порушено п.3 ч.1 ст. 34, ч.1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз.3 п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №466 від 13.04.2011 року, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51000 грн.

Також судом 1-ої інстанції було встановлено , що між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 26.04.2019 року був укладений договір оренди, згідно якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 передали, а ОСОБА_3 прийняв у строкове платне користування (оренду) на умовах, визначених договором, належні їм 1/3 частки в праві спільної часткової власності на Об`єкти.

07.05.2019 року між Сторонами Договору оренди були укладено додаткову угоду №1 про зміну об`єкта оренди та зазначено - 2/3 частки нежитлових приміщень №№2/1, 2/2, 2/3, 2/4 за адресою АДРЕСА_1 .у Договорі оренди від 26.04.2016 року.

Згідно п.3.3 Договору, орендар зобов`язаний: проводити капітальний та поточний ремонт Об`єкта оренди, в разі необхідності; утримувати в належному стані і оберігати майно та відповідати згідно з чинним законодавством за всі можливі зміни, пошкодження і (або) інші наслідки, які сталися в результаті використання майна протягом дії цього Договору; у зв`язку з проведенням будь-яких робіт на Об`єкті оренди самостійно та за свій рахунок в установленому законодавством порядку отримати всі необхідні документи та дозволи у компетентних органів, необхідні для здійснення таких робіт (у випадках встановлених законодавством).

Згідно п.3.4 Договору орендар має право здійснювати за рахунок власних коштів реконструкцію, технічне переоснащення, переобладнання, перепланування, капітальний ремонт та будь-які інші роботи на Об`єкті оренди без згоди Орендодавця.

V. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин),АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ОЦІНКА СУДУ:

Згідно вимог ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно ст.1 Закону України, від 20.05.1999, № 687-XIV "Про архітектурну діяльність" архітектурна діяльність - діяльність по створенню об`єктів архітектури, яка включає творчий процес пошуку архітектурного рішення та його втілення, координацію дій учасників розроблення всіх складових частин проектів з планування, забудови і благоустрою територій, будівництва (нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту) будівель і споруд, здійснення архітектурно-будівельного контролю і авторського нагляду за їх будівництвом, а також здійснення науково-дослідної та викладацької роботи у цій сфері; об`єкти архітектурної діяльності (об`єкти архітектури) - будинки і споруди житлово-цивільного, комунального, промислового та іншого призначення, їх комплекси, об`єкти благоустрою, садово-паркової та ландшафтної архітектури, монументального і монументально-декоративного мистецтва, території (частини територій) адміністративно-територіальних одиниць і населених

пунктів.

Згідно ст.9 Закону № 687-XIV до поняття «будівництво» віднесено :нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт об`єкта архітектури, яке здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно п.4) ст.1 Закону України від 17.02.2011, № 3038-VI Про регулювання містобудівної діяльності ( надалі Закон № 3038-VI) замовником є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву;

Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний нагляд - сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю утворена згідно з постановою Кабінету Міністрів України Про утворення територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції від 23.05.2011 № 549.

Згідно п. 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553( в ред., діючої на момент виникнення правовідносин ) ,державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Інспекціями за територіальним принципом .

Згідно п/п 2,3 п.11. Порядку № 553 посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право: - складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; - видавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Згідно п.2 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності ,затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2013 р. № 735( в ред., діючої на момент виникнення правовідносин ), справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", розглядаються такими органами державного архітектурно-будівельного контролю:

1) виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад;

2) структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій;

3) Держархбудінспекцією.

Накладати штраф від імені інспекцій мають право керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад;

керівники структурних підрозділів з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій;

головні інспектори будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Повноваження посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки визначені ст.41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553 (далі - Порядок №553).

Відповідно до п. 7 Порядку під час проведення позапланової перевірки посадова особа Інспекції зобов`язана пред`явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Згідно із п. 9 Порядку, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

Пунктом 13 Порядку встановлено, що суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: вимагати від посадових осіб інспекції дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб інспекції службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

встановлено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після, у тому числі: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

Відповідно до положень ч. 1 ст.34 Закону № 3038-VI замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля".

Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджується Кабінетом Міністрів України (постанова Кабінету Міністрів України

від 7 червня 2017 р. № 406), надалі Перелік № 406).

Згідно вимог ч. 1 ст.37 Закону № 3038-VI право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля", підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ № 466 від 13.04.2011, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та:

подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта;

видачі замовнику дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля відповідно до Закону України "Про оцінку впливу на довкілля".

Згідно ст.22 Закону України, від 08.06.2000, № 1805-III "Про охорону культурної спадщини", пам`ятки, їхні частини, пов`язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця.

Переміщення (перенесення) пам`ятки на інше місце допускається як виняток у випадках, коли неможливо зберегти пам`ятку на місці, за умови проведення комплексу наукових досліджень з вивчення та фіксації пам`ятки (обміри, фотофіксація тощо).

Фінансування всіх заходів з вивчення, фіксації, переміщення (перенесення) пам`яток, що підлягають переміщенню (перенесенню) відповідно до цього Закону, провадиться за рахунок коштів замовника робіт, які викликали необхідність переміщення (перенесення) пам`яток. Якщо переміщення (перенесення) пам`яток є необхідним внаслідок дії непереборної сили, вивчення та фіксація пам`ятки провадяться за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб`єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Вчинення суб`єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування, які є замовниками будівництва об`єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що

виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть

відповідальність у вигляді штрафу за виконання будівельних робіт без повідомлення про початок їх виконання, а також наведення недостовірних даних у такому

повідомленні, вчинене щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), - у розмірі тридцяти шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Згідно ст.96 КУАП порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів чи споруд -

тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, -

тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виконання підготовчих робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, якщо подання такого повідомлення є обов`язковим, а також наведення недостовірних даних у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт -

тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні -

тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п`ятдесяти до трьохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті, -

тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виконання будівельних робіт без дозволу на їх виконання, вчинене щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми наслідками (СС2), -

тягне за собою накладення штрафу від тисячі до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Діяння, передбачене частиною шостою цієї статті, вчинене щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із значними наслідками (СС3), -

тягне за собою накладення штрафу від двох до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 2446 КУАП ,органи державного архітектурно-будівельного контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 961 (крім частин третьої - п`ятої), частини перша та друга статті 18842).

Від імені органів державного архітектурно-будівельного контролю розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

Орган державного архітектурно-будівельного нагляду розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства з питань надання документів, необхідних для здійснення будівництва, невиконанням вимог (приписів) головних інспекторів будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (частини третя - п`ята статті 961, частина третя статті 18842).

Від імені органу державного архітектурно-будівельного нагляду розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право головні інспектори будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (частини третя - п`ята статті 961, частина третя статті 18842).

Крім того, положення статті 2446, за якими Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи визнаються суб`єктами права розгляду справ про адміністративні правопорушення, що пов`язані з будівництвом, а право накладати адміністративні стягнення за правопорушення визнано також за заступниками начальників інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю, визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 03.02.2009 р. N 4-рп/2009)

Відповідно до ст. 283 КУАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно зі ст. 245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 278 КУАП ,орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ст. 279 КУАП ,розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі Конвенція) , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно ст.6 Конвенції

1. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

2.Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

3.Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя; d) допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення; e) якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, одержувати безоплатну допомогу перекладача

Контроль Суду виявиться ілюзорним, якщо не враховується також ступінь суворості покарання, яким обвинувачений ризикує піддатися. У суспільстві, де діє принцип верховенства права, покарання у вигляді позбавлення волі віднесені до «кримінальної сфері», за винятком тих, які за своїм характером, тривалості або способу виконання не можуть вважатися такими, що завдають відчутної шкоди. Серйозність того, що поставлено на карту, традиції держави і значення, що надається Конвенцією повазі фізичної свободи особистості, - все це вимагає, щоб саме так воно і було (див. mutatis mutandis рішення у справі Де Вільде, Оомс і Версипа від 18 червня 1971 року, серія A, т. 12, стор. 36, останній підпункт і заключна частина стор. 42 та п.82. рішення ЄСПЛ по справі Енгель та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. The Netherlands).

Так, виходячи із тяжкості, Суд кваліфікував як кримінальне обвинувачення провадження, пов`язане із застосуванням адміністративної відповідальності у Швейцарії. Через двадцять років у справі „Бенам проти Сполученого Королівства" Суд дещо розширив власне тлумачення третього критерію, встановивши, що навіть за умови існування лише ризику або вірогідності застосування позбавлення волі інтереси правосуддя вимагають забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів у кримінальних провадженнях ЄСПЛ керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt). (див. вищенаведене рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою(див.п.43 рішення ЄСПЛ у справі "Кобець проти України" (Заява N 16437/04).

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Отже, вищевказана норма гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Колишній Король Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі «Скордіно проти Італії»(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року ).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pinc v. The Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків(див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pinc v. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року, також Рішення у справі «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, п.71).

Для того, щоб національне законодавство відповідало вимогам Конвенції, воно має гарантувати засіб правового захисту від свавільного втручання органів державної влади у права, гарантовані Конвенцією. У питаннях, які стосуються основоположних прав, надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права, одним з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конвенцією. Відповідно законодавство має достатньо чітко визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам влади, та порядок її реалізації (див. рішення у справі «Гіллан та Квінтон проти Сполученого Королівства» (Gillan and Quinton v. The United Kingdom), заява № 4158/05, п. 77, ECHR 2010 (витяги), з подальшими посиланнями та п.67 рішення у справі «Котій проти України» (Заява № 28718/09) від 5 березня 2015).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення ЄСПЛ у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Згідно ст.14 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, вчинену у частині політичних положень (преамбула, стаття 1, розділи I, II, VII) від 21 березня 2014 року в м. Брюсселі та у частині торговельно-економічних і галузевих положень (розділи III, IV, V, VI) 27 червня 2014 року в м. Брюсселі, ратифікованої Законом України, від 16.09.2014, № 1678-VII "Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони", в рамках співробітництва у сфері юстиції, свободи та безпеки Сторони надають особливого значення утвердженню верховенства права та укріпленню інституцій усіх рівнів у сфері управління загалом та правоохоронних і судових органів зокрема. Співробітництво буде спрямоване, зокрема, на зміцнення судової влади, підвищення її ефективності, гарантування її незалежності та неупередженості та боротьбу з корупцією. Співробітництво у сфері юстиції, свободи та безпеки буде відбуватися на основі принципу поваги до прав людини та основоположних свобод.

(1) Оцінка доводів учасників справи і висновку суду першої інстанції

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Апеляційний суд вважає ,що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає складення протоколу про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з врученням їй копії протоколу. В процесі розгляду справи особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинна бути забезпечена можливість користуватись правами, визначеними Порядком №244 та Порядком №553.

Зокрема, факт несвоєчасного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною, як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Після проведення перевірки контролюючий орган, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складає протокол разом з приписом.

Один примірник припису надає суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Виконання цього припису покладається на суб`єкта містобудування.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 5 березня 2020 року у справі №366/2365/17.

Враховуючи ,що за критеріями Енгеля, сформульованими у рішенні ЄСПЛ від 08.06.1976 року по справі Енгель та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. The Netherlands), у зв`язку із спричиненням покаранням у загальній сумі штрафу 204000 грн. відчутної матеріальної шкоди для позивача, апеляційний суд відносить вказане покарання до «кримінальної сфері» та вважає за необхідне дотримуватись стандарту доведення вини позивача у скоєнні правопорушення "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt),

Як встановлено судом 1-ої інстанції , на підставі договору оренди від 26.04.2019 року( а.с.98-101) та додаткової угоди № 1 від 07.05.2019 року ( а.с.102-103) , 2/3 частки нежитлових приміщень №№2/1, 2/2, 2/3, 2/4 за адресою АДРЕСА_1 , що належать на праві власності позивачу були передані ОСОБА_3 , із правом здійснювати за рахунок власних коштів реконструкцію, технічне переоснащення, переобладнання, перепланування, капітальний ремонт та будь-які інші роботи на Об`єкті оренди без згоди Орендодавця

Таким чином, враховуючи презумпцію невинуватості позивача, зазначену як гарантію у ч.2 ст.6 Конвенції , апеляційний суд погоджується із доводами апелянта, та тлумачить вищевказаний факт, як належний доказ неможливості здійснення ОСОБА_1 яких-небудь будівельних робіт на об`єкті, який не перебував у його користуванні, та зазначає , що суб`єктом владних повноважень не надано достатніх доказів "поза розумним сумнівом" протилежних обставин.

Апеляційний суд ,враховуючи принципи верховенства права, належного врядування, та презумпцію невинуватості , практику ЄСПЛ ,як джерело права, правові позиції Верховного Суду та Верховного Суду України , вважає помилковим висновок суду 1-ої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову , так як відсутні належні, достатні ,достовірні та допустимі докази скоєння саме позивачем порушення п.3 ч.1 ст. 34, ч.1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз.3 п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №466 від 13.04.2011 року та частиною 7 статті 96 КУАП, а саме самовільного виконання власником приміщень за адресою АДРЕСА_1 будівельних робіт без дозволу на їх виконання, у зв`язку з чим постанови відповідача по справах про притягнення до адміністративної відповідальності № 236 від 21.11.2019 року, №237 від 21.11.2019 року; № 238 від 21.11.2019 року; № 239 від 21.11.2019 року Управління Державної архітектурно будівельної інспекції у Одеської області не можна вважати такими , що прийняті у порядку , у спосіб та у межах повноважень, наданих Конституцією та Законами України .

Апеляційний суд вважає, що застосування неправомірних штрафних санкцій контролюючим органом до позивача є свавільним втручанням та підлягає захисту згідно статті 1 Першого протоколу Конвенції, як право мирно володіти майном , контролюючий орган, який не дотримався своїх власних процедур, не повинен мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

(2) Висновки апеляційного суду:

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права(ч.1-2 ст.308 КАС України , в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії)

Апеляційний суд ,враховуючи принципи верховенства права, практику ЄСПЛ ,як джерело права, правові позиції Верховного Суду , доходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову

Апеляційний суд доходить до висновку , що неправильне застосування судом 1-ої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи призвели до неправильного вирішення справи , та про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду 1-ої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову зі зміною розподілу судових витрат в порядку ст.139 КАС України та стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України , територіальним підрозділом без права юридичної особи якого є відповідач, судових витрат за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 522,40 грн.

Керуючись ст.8,19,55 Конституції України, ст.6 та ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст. 3, 6, 7, 139,242, 292, 308, 311, п.1.ч.1 ст.315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити , а рішення Приморського районного суду м.Одеси від 02 червня 2020 року скасувати.

Ухвалити у справі нове судове рішення:

Адміністративний позов ОСОБА_1 -задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області по справах про притягнення до адміністративної відповідальності № 236 від 21.11.2019 року, №237 від 21.11.2019 року; № 238 від 21.11.2019 року; № 239 від 21.11.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч.7 ст.96 КУАП.

Здійснити перерозподіл судових витрат та стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м.Київ , бульвар Лесі Українки,26 ,) за рахунок бюджетних асигнувань територіального підрозділу Державної архітектурно-будівельної інспекції України - Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області,який не є самостійною юридичною особою, на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 2 522,40 грн.( дві тисячі п`ятсот двадцять дві грн. 40 коп.)

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та може бути, у разі відповідності вимогам ст.328 КАС України, оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом 30-ти днів

Повне судове рішення складене та підписане 20.10.2020 року

Головуючий суддя Кравець О.О.
Судді Коваль М.П. Домусчі С.Д.