Справа № 808/9653/14
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
28 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 808/9653/14
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,
перевіривши на відповідність нормам Кодексу адміністративного судочинства України матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1
на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року
по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ВДРАЦС РС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 12 частини 1 перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам статей 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваної постанови (в редакції ЗУ № 2147-VІІІ до 03.10.2017 року), було встановлено, що зазначену апеляційну скаргу було подано з порушенням вимог закону, що полягають в наступному.
Відповідно до матеріалів адміністративної справи, апеляційну скаргу було подано з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, встановленого законом, тобто, після закінчення процесуальних строків апеляційного оскарження постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року, а також з порушенням вимог пункту 3 частини 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, скаржником ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено електронну пошту скаржника ОСОБА_1 , з порушенням вимог пункту 4 частини 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки скаржником ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не вірно зазначено найменування інших учасників справи, з порушенням вимог пункту 8 частини 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, бо скаржником ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначена дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується, а також з порушенням вимог пункту 1 частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, скаржником ОСОБА_1 до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовну вимогу немайнового характеру.
Ухвалою судді Третього апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року залишена без руху, у зв`язку з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, встановленого законом, тобто, після закінчення процесуальних строків апеляційного оскарження постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року, а також не відповідністю вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України та скаржнику ОСОБА_1 надано строк на їх виправлення протягом десяти днів включно з моменту отримання копії ухвали судді Третього апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху, а саме: скаржнику ОСОБА_1 пропонувалось протягом десяти днів включно з моменту отримання копії ухвали судді Третього апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху надати суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року із зазначенням поважних підстав для поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року з наданням відповідних доказів, а також надати суду апеляційної інстанції документ про сплату судового збору та виправлену апеляційну скаргу, разом з копіями апеляційної скарги, відповідно до кількості учасників справи, з зазначенням електронної пошти скаржника ОСОБА_1 , вірного найменування відповідача по даній справі та дати отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується.
Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, копія ухвали судді Третього апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху отримана особисто скаржником ОСОБА_1 15 вересня 2020 року.
Отже, останнім днем усунення недоліків апеляційної скарги, відповідно, є 25 вересня 2020 року включно.
Однак, станом на 25 вересня 2020 року включно, з урахуванням поштового перебігу, ухвала судді Третього апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року протягом десяти днів включно з моменту її отримання скаржником ОСОБА_1 виконана частково, зазначені недоліки протягом десяти днів включно з моменту її отримання усунені частково, з яких вбачається наступне.
Однак, в порушення вимог пункту 3 частини 2 статті 296, пункту 4 частини 2 статті 296, пункту 8 частини 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, скаржником ОСОБА_1 повторно не надано виправленої апеляційної скарги разом з копіями апеляційної скарги, відповідно до кількості учасників справи, з зазначенням електронної пошти скаржника ОСОБА_1 , вірного найменування відповідача по даній справі та дати отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується.
Натомість, ознайомившись в тому числі із заявою ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Прокопчук Т.С., судом апеляційної інстанції встановлено, що скаржником ОСОБА_1 , в порушення вимог ухвали судді Третього апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2020 року, відомості про електронну пошту, зокрема про її відсутність, зазначені лише в самій заяві про відвід головуючого судді Прокопчук Т.С. (а.с.138) замість зазначення у виправленій апеляційній скарзі та надання осінньої суду апеляційної інстанції для приєднання до матеріалів даної справи та направлення її копій іншим учасникам справи.
Звертаємо увагу скаржника ОСОБА_1 на тому, що в ухвалі судді Третього апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року чітко зазначено, яким саме чином скаржнику ОСОБА_1 необхідно усунути недоліки апеляційної скарги.
Що стосується порушення скаржником ОСОБА_1 процесуального строку на подання апеляційної скарги на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року, суд апеляційної інстанції звертає увагу на тому, що жодних клопотань про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року, як на виконання вимог ухвали судді Третього апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року, від скаржника на адресу Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів включно з моменту отримання скаржником копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху взагалі не надходило.
Отже, із матеріалів адміністративної справи вбачається, що 19 січня 2015 року Запорізьким окружним адміністративним судом в порядку спрощеного провадження ухвалена постанови.
Повторно наголошуємо на тому, що відповідно до поштового повідомлення в матеріалах адміністративної справи (а.с.31), копія постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року отримана особисто позивачем ОСОБА_1 14 лютого 2015 року.
З огляду на вказане, відповідно до частини 2 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваної постанови, останнім днем строку подання апеляційної скарги було 24 лютого 2015 року включно.
Більш того, відповідно до дати, поставленої скаржником ОСОБА_1 на апеляційній скарзі, апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року навіть виготовлена 24 липня 2020 року, тобто, поза межами десятиденного строку, встановленого чинним законодавством України на час подання апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Натомість, повторно зазначаємо, що жодних клопотань про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року від скаржника ОСОБА_1 на адресу Третього апеляційного адміністративного суду не надходило.
Приписами статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваної постанови, визначено порядок та строки апеляційного оскарження.
Вказаними статтями визначено події, з настаннням яких починається перебіг строку на апеляційне оскарження рішення суду.
Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Дотримання вимог вказаної норми процесуального права є обов`язком для всіх учасників адміністративного процесу.
Відповідно до частини першої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.
Відповідно до статті 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Отже, поновлення позивачу пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду без достатніх підстав буде наданням йому переваги, чим, в свою чергу, буде порушено право відповідача.
Забезпечення сталості та єдності судової практики, відповідно до статті 36 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», покладено на Верховний Суд, що є найвищим судовим органом у системі судів загальної юрисдикції України, який серед іншого забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
Варто уваги, що частини 5, 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» регламентовано, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також зазначені висновки враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Дані норми кореспондуються з приписами частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
З аналізу викладених норм вбачається, що законодавець закріпивши положення про необхідність врахування судами позицій Верховного Суду, а також прибравши можливість відступу від таких позицій, намагався мінімізувати дискрецію судів першої та апеляційної інстанцій по окремих правових колізіях та формування єдиної правової позиції для правозастосування.
Тому враховуючи викладене, суд під час ухвалення рішення застосовує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які є обов`язковими для судів першої та апеляційної інстанції.
Слід повторно зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Відповідно до Рішення Європейського Суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польші» («Kreuz v. Poland»), «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами.
З метою виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для цього.
Аналогічна позиція висловлена в ухвалі Європейського Суду з прав людини щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»).
Статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження та застосування практики Європейського Суду з прав людини» визначено, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.
Кодексом адміністративного судочинства України дотримання скаржником процесуального строку подачі апеляційної скарги визначено обов`язковою умовою при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження. Поновлення судом пропущеного процесуального строку можливо лише за наявності обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення передбачених Кодексом адміністративного судочинства дій.
Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.
Відповідно до частини 2 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваної постанови, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини 3 статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що з моменту отримання копії постанови суду першої інстанції, а саме 14 лютого 2015 року, скаржник ОСОБА_1 мала право/обов`язок подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.
Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що оскаржувана скаржником ОСОБА_1 постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року на момент подачі апеляційної скарги набрала законної сили, у зв`язку з чим скаржник ОСОБА_1 мала б навести чіткі та обґрунтовані поважні причини пропуску ними строку на апеляційне оскарження рішення суду, які б виправдовували втручання у принцип res judicata (принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами).
В той же час, суд апеляційної інстанції повторно наголошує на тому, що жодних клопотань про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року, як на виконання вимог ухвали судді Третього апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року від скаржника на адресу Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів включно з моменту отримання скаржником копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху взагалі не надходило.
При цьому, повторно наголошуємо на тому, що не надано суду апеляційної інстанції жодних належних та допустимих доказів неможливості подання апеляційної скарги у встановлений законом строк.
Таким чином, а ні станом на 25 вересня 2020 року включно (останній день усунення недоліків апеляційної скарги), з урахуванням поштового перебігу, а ні станом на 28 вересня 2020 року (день постановлення даної ухвали) скаржником ОСОБА_1 не виконано вимоги ухвали судді Третього апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року, недоліки апеляційної скарги не усунуто.
Враховуючи наявність вказаних недоліків апеляційної скарги, зокрема, що апеляційна скарга ОСОБА_1 подана поза межами процесуального строку, встановленого законом для подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, тобто з більш як п`ятирічним пропуском строку (5 років 5 місяців) на апеляційне оскарження вказаного судового рішення, а клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції скаржником ОСОБА_1 у встановлений законом строк не заявлялося, а також приймаючи до уваги відсутність виправленої апеляційної скарги разом з копіями апеляційної скарги, відповідно до кількості учасників справи, з зазначенням електронної пошти скаржника ОСОБА_1 , вірного найменування відповідача по даній справі та дати отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується, у межах встановленого судом апеляційної інстанції строку, а також станом на 28 вересня 2020 року включно, з урахуванням поштового перебігу, дана адміністративна справа не може бути розглянута Третім апеляційним адміністративним судом.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Зважаючи на те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року у даній адміністративній справі подана до суду з порушенням вимог частини 1 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства, статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваної постанови (в редакції ЗУ № 2147-VІІІ до 03.10.2017 року) колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження має бути відмовлено.
Керуючись статтями 299, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай