Справа № 826/5206/17
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 826/5206/17

адміністративне провадження № К/9901/7689/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2017 (колегія у складі суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В., Кучми А.Ю.)

у справі №826/5206/17

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк" Хрещатик" Костенка Ігоря Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправною та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1. 14.04.2017 з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича (далі - відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 2), за участю третьої особи - ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик»), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик», які мають право на першочергове відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за договором № 1049 банківського рахунку фізичної особи з видачею платіжної карти від 04.04.2016;

- зобов`язати відповідача 1 включити до першої черги вимог кредиторів ПАТ «КБ «Хрещатик» вимоги позивача за договором №1049 банківського рахунку фізичної особи з видачею платіжної карти від 04.04.2016, за рахунками: № НОМЕР_2 - 1100000,00 грн; НОМЕР_3 - 22114345 грн.;

- зобов`язати відповідача 1 подати до відповідача 2 додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «КБ «Хрещатик», який має право на першочергове відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за договором № 1049 банківського рахунку фізичної особи з видачею платіжної карти від 04.04.2016, за рахунками: № НОМЕР_2 - 1100000,00 грн; НОМЕР_3 - 22114345 грн;

- зобов`язати відповідача 2 включити позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик», які мають право на першочергове відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

2. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2017 адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик», які мають право на першочергове відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за договором № 1049 банківського рахунку фізичної особи з видачею платіжної карти від 04.04.2016;

- зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича включити до першої черги вимог кредиторів ПАТ «КБ «Хрещатик» вимоги ОСОБА_1 за договором №1049 банківського рахунку фізичної особи з видачею платіжної карти від 04.04.2016, за рахунками: № НОМЕР_2 - 1100000,00 грн; НОМЕР_3 - 22114345 грн.

- зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, яка має право на першочергове відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «КБ «Хрещатик» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором № 1049 банківського рахунку фізичної особи з видачею платіжної карти від 04.04.2016, за рахунками: № НОМЕР_2 - 1100000,00 грн; НОМЕР_3 - 22114345 грн.

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

3. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2017 апеляційні скарги Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено; постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2017 скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

4. 23.01.2018 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Позивача на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2017. У касаційній скарзі скаржник просив скасувати зазначені рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

5. Ухвалою Верховного Суду від 31.01.2018 було відкрито провадження у справі.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладено Договір банківського рахунку фізичної особи №1049 від 04.04.2016 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи з видачею платіжної картки.

7. У відповідності до п.1.1 Договору Банк відкриває Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_3 в національній валюті (код 980) відповідно до Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492 та здійснює його розрахунково-касове обслуговування згідно внутрішніх правил і процедур Банку, нормативних актів НБУ та чинного законодавства України.

8. Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016 № 234 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 05.04.2016 № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

9. Згодом виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 21.04.2016 №560 відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» з 05.05.2016 до 04.06.2016 включно.

10. Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.06.2016 № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку».

11. Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик») з 06.06.2016 до 05.06.2018 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик».

12. Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач звернувся до відповідача 1 із заявою від 30.05.2016 про повернення грошей, що знаходяться на поточному рахунку позивача.

13. Судом також встановлено, що позивачем отримано суму у межах гарантованої суми відшкодування у розмірі 200 000 грн.

14. Разом з тим, як вбачається з витягу з реєстру кредиторів ПАТ «КБ «Хрещатик» решта суми 21 914 345,91 грн, що знаходиться на поточному рахунку позивача, акцептована до четвертої черги, як така, що перевищує гарантовану Фондом суму відшкодування.

15. 11.07.2016 позивачем подано до Уповноваженої особи Фонду заяву (кредиторську вимогу) про включення його до першої черги вимог кредиторів щодо зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян. Заява мотивована тим, що вказані кошти необхідні для оплати лікування малолітнього онука позивача.

16. Позивач вказує на те, що жодної відповіді на вказану заяву не отримував, що, на його думку, є протиправною бездіяльністю щодо невключення до переліку вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик», які мають право на першочергове відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

17. Посилаючись на важке захворювання онука, яке потребує негайного лікування за кордоном, що, в свою чергу, потребує значних матеріальних витрат, позивач звернувся з відповідним позовом до суду щодо зміни черговості задоволення його вимог як кредитора ПАТ «КБ «Хрещатик» з метою отримання належних йому коштів.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

18. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що вклади позивача у ПАТ «КБ «Хрещатик» є його власністю, право на яку гарантоване державою у відповідності до Конвенції з прав людини та її основоположних свобод, норми якої згідно положень статті 8 Конституції України та статті 9 КАС України (в редакції, чинній на час вирішення спору) є пріоритетними над нормами вітчизняного законодавства, в тому числі тими, які встановлюють певні обмеження в часі щодо звернення власника за отриманням відповідної компенсації втраченого майна. Разом з тим, згідно з положеннями Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

19. Оскільки позивачем подано до відповідача 1 вимогу про включення до першої черги вимог кредиторів, а рішення відносно задоволення чи відмови у включенні до реєстру акцептованих кредиторів відповідачем 1 не приймалось, а також беручи до уваги здійснений судом аналіз законодавчих положень, та насамперед задля повного захисту інтересів позивача у даній справі, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик», які мають право на першочергове відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та зобов`язати відповідача 1 включити до першої черги вимог кредиторів ПАТ «КБ «Хрещатик» вимоги позивача. Зобов`язати відповідача 1 подати до відповідача 2 додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на першочергове відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «КБ «Хрещатик» за рахунок Фонду.

20. Суд апеляційної інстанції не погодився з таким висновком суду першої інстанції та зазначив, що як встановлено судом та вже було зазначено вище, позивач як вкладник Банку вже отримала відшкодування за рахунок Фонду у сумі 200 000 грн. Вимоги кредиторів не відшкодовуються за рахунок Фонду, а задовольняються за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку.

21. Отже, чинним законодавством України не визначено права на позачергове отримання коштів з банку, у випадку його ліквідації, позивачу - кредитору Банку, як родички хворого. Зобов`язання ПАТ «КБ «Хрещатик» перед позивачем виникли в результаті укладення договору банківського рахунку, а не внаслідок заподіяння шкоди Банком його життю та здоров`ю.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

22. У касаційній скарзі Позивач наголошує, що висновки суду апеляційної інстанції є передчасними, зробленими без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

23. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо невключення його до першої черги вимог кредиторів на отримання грошових коштів за рахунок Фонду, оскільки суперечить вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та створили загрозу життю та здоров`ю внаслідок неотримання власних коштів необхідних для лікування малолітнього онука.

24. Судом першої інстанції повно та всебічно, на підставі діючого законодавства та судової практики Європейського суду з прав людини було зроблено висновок, що норми ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» чітко не передбачають, що має існувати причинно - наслідковий зв`язок між діями чи бездіяльністю Банку та позивачем. Судом першої інстанції було встановлено, що діагноз, та наявні в матеріалах справи довідки про хворобу, свідчать про необхідність значних коштів та витрат на лікування, які наявні на рахунках Позивача. Через нестачу коштів на продовження лікування дитини та неможливістю отримати належні позивачу на банківських рахунках Банку кошти, здоров`я онука Позивача різко погіршується, як наслідок, ненадання своєчасної необхідної терапії призводить до рецидиву хвороби та незворотного процесу.

25. 14.03.2018 надійшов відзив від Відповідача 2. Відповідач 2 у своєму відзиві зазначив, що для віднесення вимог позивача до першої черги вимог кредиторів в обов`язковому порядку необхідна наявність дій чи бездіяльності відповідача та завданої шкоди здоров`ю чи життю саме позивачу, адже заміна кредитора у даному випадку не допускається. Хвороба малолітнього онука не може вважатися підставою для включення позивача до першої черги вимог кредиторів, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями чи бездіяльністю банку та хворобою дитини.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

26. Перевіряючи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права при вирішенні даного спору, Суд зазначає таке.

27. Згідно з ч. 1, 2, 10 ст. 38 Закону № 4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

28. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

29. Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

30. На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

31. Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

32. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

33. З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що позивачем отримано суму у межах гарантованої суми відшкодування у розмірі 200 000 грн.

34. Враховуючи встановлені обставини справи, Суд зазначає, що вимога позивача про повернення суми коштів, є вимогою вкладника - фізичної особи у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, то Уповноваженою особою Фонду правомірно та обґрунтовано включено ОСОБА_1 до четвертої черги кредиторів ПАТ «КБ «Хрещатик».

35. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом № 4452-VI. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

36. Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

37. За змістом статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

38. Згідно з частиною першою статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

39. Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою статті 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих із джерел, визначених статтею 19 цього Закону; здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, в тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

40. На підставі частини п`ятої статті 34 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

41. Відповідно до частини другої статті 37 зазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

42. За приписами частини першої статті 54 Закону № 4452-VI рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

43. Таким чином, за змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

44. Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

45. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

46. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

47. Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб`єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються в порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону № 4452-VI, за рахунок коштів, одержаних унаслідок ліквідації та продажу майна банку.

48. Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені п. 3 ч1 статті 48 Закону № 4452-VI.

49. Відповідно до частини першої статті 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів.

50. Аналіз наведених норм свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом тимчасової адміністрації та ліквідації.

51. Зазначене дає підстави стверджувати, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а заявлені Позивачем вимоги випливають із зобов`язань банку за укладеними між ними договорами, уповноважена особа та Фонд у цьому випадку діють як представники сторони договірних відносин.

52. Згідно з частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

53. Частинами першою та другою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

54. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частини перша статті 15 ЦК України).

55. У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

56. Беручи до уваги наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, Суд дійшов висновку, що спір про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому висновок суду апеляційної інстанції про закриття провадження в адміністративній справі, а також те, що цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, є правильним.

57. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 826/14764/17, та Суд не вбачає підстав для відступу від неї.

58. Крім того, аналогічна справа ( справа №456/450/16-ц) була розглянута Великою Палатою Верховного Суду, щодо якої у постанові від 20.03.2016 були зроблені такі висновки:

«Предметом спору у цій справі є зобов`язання уповноваженої особи Фонду включити позивачку в реєстр кредиторів банку на виплату вкладу, сума якого перевищує встановлений законом граничний розмір гарантованого державою відшкодування за вкладом.

Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя); нормативно-правовий акт № 1401-VIII від 02.06.2016 Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб`єкта господарювання - банку, що ліквідується), які перевищують установлений законом граничний розмір гарантованого державою відшкодування за вкладом і задовольняються у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону № 4452-VI, за рахунок коштів, одержаних унаслідок продажу майна банку.

Вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує гарантовану суму відшкодування за вкладом, сплачену вкладнику Фондом, задовольняються у четвертій черзі (пункт 4 частина перша статті 52 Закону № 4452-VI).

Заявлені у цій справі позовні вимоги не пов`язані з виплатою гарантованої державою суми відшкодування (позивачка таке відшкодування вже отримала), а зумовлені невиконанням банком зобов`язань за договором депозиту щодо повернення суми вкладу, яка перевищує встановлений законом граничний розмір гарантованого державою відшкодування за вкладом.

З огляду на вказане спір є приватноправовим».

59. Також у вищезазначеній постанові було висловлено таку позицію:

«Згідно із частиною першою статті 49 Закону № 4452-VI Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Отже, про свої вимоги до банку кредитор зобов`язаний заявити у межах 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку.

Разом з тим Закон № 4452-VI не передбачає заборони щодо поновлення такого строку у разі його пропуску з поважних причин.

Вказане узгоджується з пунктом 3 частини першої статті 48 Закону № 4452-VI, згідно з яким Фонд та його уповноважена особа наділені повноваженнями вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05 липня 2012 року № 2 затверджено Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, яке регулює відносини, що виникають у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а саме: підготовку, затвердження та реалізацію плану врегулювання, розробленого на основі найменш витратного для Фонду способу виведення неплатоспроможного банку з ринку (далі - Положення).

Відповідно до пункту 4.31 Положення у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили.

……

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що обмеження кредиторів надзвичайно коротким строком на звернення з вимогами про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів без можливості поновлення такого строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними, було б непропорційним, а таке втручання у права кредиторів на мирне володіння їх майном - неправомірним».

60. Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

61. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

62. Відповідно до статті 36 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

63. Отже, забезпечення єдності судової практики -це дотримання принципу правової визначеності, що, у свою чергу, являє собою один з істотних елементів принципу верховенства права, а тому у Суду відсутні підстави для відступу від позиції Великої Палати Верховного Суду та залишення в силі рішень судів першої та апеляційної інстанції.

64. Враховуючи зазначене, Суд дійшов висновку про необхідність скасування із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. 19, 341, 345, 354, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року у справі №826/5206/17 скасувати, провадження у справі №826/5206/17 закрити.

3. Роз`яснити Позивачу право на звернення з позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

4. Роз`яснити позивачу право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб