Справа № 9901/166/20
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

13 жовтня 2020 року

Київ

справа №9901/166/20

адміністративне провадження №П/9901/166/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кашпур О.В.,

суддів - Білак М.В., Радишевської О.Р., Уханенка С.А., Шевцової Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Пушенко О.І.,

представника позивача - Мартиненко А.В.,

представника відповідача - Русакової І.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) 30 червня 2020 року звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправним і скасувати рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, відповідач) від 16 червня 2020 року №1846/0/15-20 про звільнення її з посади судді Вінницького міського суду Вінницької області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України.

2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує на те, що оскаржуване рішення ВРП не містить висновку, за яким саме критерієм (компетентності, професійної етики або доброчесності) суддя не відповідає займаній посаді, оскільки суддя підлягає звільненню з займаної посади виключно у випадку, якщо він не відповідає займаній посаді хоча б за одним із вказаних критеріїв і згідно з висновком за результатами оцінювання не здатний здійснювати правосуддя на об`єктивно визначеному мінімально прийнятому рівні.

3. Позивач зазначає, що ВРП проявила вибірковість ставлення до неї, оскільки взяла до уваги лише рішення суду про поділ спільного майна та проігнорувала судове рішення щодо встановлення факту спільного проживання. Посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року в справі №800/433/17 (П/9901/112/18, провадження №11-496заі18), у якій зазначено про те, що невнесення відомостей у декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру не відповідає ознакам невиконання чи неналежного виконання службових обов`язків, а правом на перевірку достовірності відомостей, внесених у електронну декларацію, є виключною компетенцією Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК).

4. ОСОБА_1 також указує на те, що чинним законодавством України не передбачено порядку ухвалення рішення про звільнення судді за результатами кваліфікаційного оцінювання.

5. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

IІ. Позиція відповідача щодо позовної заяви

6. Представником ВРП подано відзив на позовну заяву з проханням відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

7. Відзив мотивовано тим, що Конституцією України безпосередньо передбачено такі підстави для звільнення судді з посади, як виявлення за результатами оцінювання його невідповідності цій посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання. Ухвалюючи оскаржуване рішення ВРП керувалася Конституцією України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) та Законом України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року №1798-VIII (далі - Закон №1798-VIII), діяла у межах своїх повноважень - в площині оцінки відповідності судді критерію доброчесності під час кваліфікаційного оцінювання.

8. У судовому засіданні представник відповідача підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позову повністю.

ІІІ. Рух справи у суді першої інстанції

9. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 липня 2020 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: Рибачук А.І. (головуючий суддя, суддя-доповідач), Бучик А.Ю., Стародуб О.П., Стеценко С.Г., Чиркін С.М.

10. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02 липня 2020 року задоволено заяви суддів Рибачука А.І. та Бучик А.Ю. про самовідвід і відведено їх від розгляду справи №9901/166/20. Справу передано до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

11. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду Н.Богданюк від 03 липня 2020 року №1149/0/78-20 та згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 липня 2020 року визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: головуючого судді Кашпур О.В. (судді-доповідача), суддів Білак М.В., Губської О.А., Смоковича М.І., Уханенка С.А.

12. Ухвалою судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Кашпур О.В. від 06 липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.

13. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду Н.Богданюк від 30 липня 2020 року №1357/0/78-20 та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 липня 2020 року визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: головуючого судді Кашпур О.В. (судді-доповідача), суддів Білак М.В., Радишевської О.Р., Уханенка С.А., Шевцової Н.В.

14. Ухвалою судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Кашпур О.В. від 03 серпня 2020 року задоволено заяву ВРП про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

IV. Фактичні обставини справи, установлені Судом

15. ОСОБА_1 Указом Президента України від 29 вересня 2010 року №922/2010 призначена на посаду судді Ленінського районного суду міста Вінниці строком на п`ять років. Указом Президента України від 21 вересня 2012 року №558/2012 переведена на роботу на посаду судді Вінницького міського суду Вінницької області у межах п`ятирічного строку. Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №443/2017 призначена на посаду судді Вінницького міського суду Вінницької області безстроково.

16. Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС) від 07 червня 2018 року №133/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання 2188 суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, у тому числі судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 . Призначено проведення іспиту під час кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді та встановлено мінімально допустимий бал іспиту - 50 відсотків від максимально можливого бала у разі набрання суддею: 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за складання анонімного письмового тестування; 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання.

17. Рішенням ВККС від 18 жовтня 2018 року №235/зп-18 затверджено результати першого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді «Іспит», зокрема судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , яка отримала за результатами складання анонімного письмового тестування 77,625 бала, а за виконання практичного завдання - 97 балів. На етапі складення іспиту позивач загалом набрала 174,625 бала.

18. ОСОБА_1 було допущено до другого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди», вона пройшла тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей, за результатами якого складено висновок і визначено рівні показників критеріїв особистої, соціальної компетентності, професійної етики та доброчесності.

19. 13 травня 2019 року проведено співбесіду із суддею ОСОБА_1 , під час якої обговорено питання щодо показників компетентності, професійної етики та доброчесності, які виникли під час дослідження суддівського досьє.

20. За критерієм компетентності (професійної, особистої та соціальної) позивач набрала 397,625 бала. За критерієм професійної компетентності ОСОБА_1 оцінено ВККС на підставі результатів іспиту, дослідження інформації, яка міститься у досьє, та співбесіди за показниками, визначеними пунктами 1-5 глави 2 розділу ІІ Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням ВККС від 03 листопада 2016 року №143/зп-16 (у редакції рішення ВККС від 13 лютого 2018 року №20/зп-18; далі - Положення про порядок кваліфікаційного оцінювання). За критеріями особистої та соціальної компетентності позивача оцінено на підставі результатів тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей, дослідження інформації, яка міститься у суддівському досьє, та співбесіди з урахуванням показників, визначених пунктами 6-7 глави 2 розділу ІІ Положення про порядок кваліфікаційного оцінювання.

21. За критерієм професійної етики, оціненим за показниками, визначеними пунктом 8 глави 2 розділу ІІ Положення про порядок кваліфікаційного оцінювання, ОСОБА_1 набрала 115 балів, а за критерієм доброчесності, оціненим за показниками, визначеними пунктом 9 глави 2 розділу ІІ Положення про порядок кваліфікаційного оцінювання, - 110 балів. За цими критеріями суддю оцінено на підставі результатів тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей, дослідження інформації, яка міститься у суддівському досьє, та співбесіди.

22. На підставі наявної у суддівському досьє інформації ВККС встановила, що суддя ОСОБА_1 зазначила недостовірні відомості в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2013-2014 роки, зокрема суддя приховала відомості про майновий стан співмешканця ОСОБА_2 , з яким проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з квітня 2007 року по вересень 2015 року.

23. Заочним рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2016 року в цивільній справі №127/20996/16-ц, яке набрало законної сили 04 січня 2017 року, задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна. Поділено майно, яке належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності. Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на: 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 ; 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:029:0010, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; мотоцикл марки «KAWASAKI» моделі VN 900 ВСF, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на: 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 ; 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:029:0010, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки «LAND ROVER» моделі RANGE, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

24. Як зазначено у вказаному судовому рішенні, під час судового розгляду справи ОСОБА_1 дала покази про те, що з квітня 2007 року по вересень 2015 року вона з ОСОБА_2 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вони вели спільне господарство та мали спільний бюджет. У вересні 2015 року їхні сімейні стосунки припинилися. Разом з тим, у жовтні 2013 року між ОСОБА_2 і ПАТ «Банк «Київська Русь» було укладено кредитний договір на суму 1500000 грн на строк до 24 жовтня 2028 року, за яким ОСОБА_1 виступила поручителем. На вказані кредитні кошти, за їхнім спільним рішенням, на ім`я ОСОБА_2 були придбані житловий будинок з господарськими спорудами за вказаною вище адресою та земельна ділянка площею 0,1000 га, яка розташована за тією ж адресою. Також за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вересні 2011 року був придбаний автомобіль марки «LAND ROVER», реєстраційний номер НОМЕР_4 , вартістю 450000 грн, який був зареєстрований на ОСОБА_2 , а у червні 2013 року за спільні кошти ними був придбаний мотоцикл марки «KAWASAKI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 182000 грн, який також був зареєстрований на ОСОБА_2 .

25. За результатами розгляду цивільної справи №127/20996/16-ц судом установлено, що протягом часу проживання однією сім`єю з квітня 2007 року по вересень 2015 року як позивач ( ОСОБА_1 ), так і відповідач ( ОСОБА_2 ) постійно працювали, отримували достатньо високу стабільну заробітну плату, з якої формували спільний бюджет, який використовували на потреби сім`ї. За кошти спільного бюджету було придбане вказане вище майно. Із показань свідків установлено, що будинок, земельна ділянка, автомобіль та мотоцикл були придбані саме для потреб сім`ї, тому що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уважали себе повноцінною сім`єю. Протягом спільного проживання зазначене майно використовувалося для спільного проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей.

26. ОСОБА_1 надала пояснення ВККС про те, що у вказане судове рішення вона не вчитувалася та лише отримавши висновок Громадської ради доброчесності про невідповідність під час конкурсу на зайняття вакантної посади судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оголошеного рішенням ВККС від 07 листопада 2016 року, звернулася до суду із заявою про визначення періодичності її спільного проживання з ОСОБА_2 . Суддя ОСОБА_1 також зазначала, що дійсно з 2007 року перебувала у стосунках з ОСОБА_2 , проте вони не вважали себе членами однієї сім`ї, заповнюючи декларації керувалася роз`ясненнями НАЗК, що інформація у деклараціях про членів сім`ї суб`єкта декларування зазначається станом на 31 грудня звітного року.

27. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08 листопада 2017 року в цивільній справі №127/19736/17 заяву ОСОБА_1 задоволено та встановлено факт спільного її проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без шлюбу: з квітня місяця 2007 року по січень місяць 2008 року (включно); з травня місяця 2008 року по жовтень місяць 2011 року (включно); з березня місяця 2012 року по вересень місяць 2012 року (включно); з березня місяця 2013 року по листопад місяць 2013 року (включно); з квітня місяця 2014 року по листопад місяць 2014 року (включно); з лютого місяця 2015 року по вересень місяць 2015 року (включно).

28. ВККС, за результатами вивчення суддівського досьє та співбесіди з ОСОБА_1 , дійшла висновків про те, що зазначені вище пояснення судді спростовуються рішенням суду та у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2013-2014 роки суддя повинна була вказати ОСОБА_2 як члена своєї сім`ї та зазначити про наявність житлового будинку на АДРЕСА_1 , загальною площею 326,6 кв.м., земельної ділянки за цією адресою, загальною площею 0,1000 га, мотоцикла марки «KAWASAKI» та автомобіля марки «LAND ROVER».

29. Рішенням від 13 травня 2019 року №235/ко-19 ВККС визначила, що суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді набрала 622,625 бала, що становить менше 67 відсотків від суми максимально можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв; визнала суддю ОСОБА_1 такою, що не відповідає займаній посаді, та вирішила внести до ВРП подання з рекомендацією про звільнення ОСОБА_1 з посади судді.

30. До ВРП 29 травня 2019 року за вхідним №5173/0/8-19 надійшло подання від 29 травня 2019 року №21-2964/19 з рекомендацією ВККС від 13 травня 2019 року №235/ко-19 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Вінницького міського суду Вінницької області, доповідачем за яким визначено члена ВРП Овсієнка А.А., який, за встановленими під час підготовки питання, пов`язаного зі звільненням позивача з посади судді, обставинами, запропонував своїм висновком від 05 липня 2019 року звільнити ОСОБА_1 з посади судді Вінницького міського суду Вінницької області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України.

31. За результатами розгляду подання з рекомендацією ВККС про звільнення ОСОБА_1 з посади судді, з урахуванням інформації, що міститься в копії суддівського досьє, записів співбесіди колегії ВККС із суддею та копій матеріалів судових справ, заслухавши доповідача та представника судді, ВРП, зазначивши, що поведінка судді має відповідати високому статусу його посади, дійшла висновку, що твердження судді ОСОБА_1 про те, що вона в цілях декларування не вважала ОСОБА_2 членом своєї сім`ї є суперечливими та непослідовними і свідоме недекларування ОСОБА_1 відомостей про майно особи, яка спільно з нею проживала, була пов`язана спільним побутом, мала взаємні права та обов`язки, свідчить про недбале ставлення судді до покладених на неї обов`язків із декларування та про невиконання вимог, які покладаються на суддю приписами Закону №1402-VIII та Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (чинного на момент подання суддею ОСОБА_1 декларацій у 2013-2014 роках), що не узгоджується з принципами і стандартами професійної та етичної поведінки судді, а також враховано ВККС при оцінці судді за критеріями професійної етики та доброчесності. Виявлення за результатами кваліфікаційного оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням ВРП на підставі подання відповідної колегії ВККС.

32. Керуючись статтею 131, підпунктом 4 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, абзацом другим пункту 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, статтями 3, 30, 34, 56, пунктом 12 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1798-VIII, ВРП 16 червня 2020 року прийняла рішення №1846/0/15-20 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Вінницького міського суду Вінницької області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України.

V. Позиція Верховного Суду

33. Дослідивши наведені в позовній заяві та відзиві на неї доводи, встановивши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, Суд виходить з таких міркувань.

34. Відповідно до підпункту 4 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року №1401-VIII (далі - Закон №1401-VIII) відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом №1401-VIII, має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.

35. Згідно з пунктом 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом №1401-VIII, оцінюється колегіями ВККС у порядку, визначеному цим Законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням ВРП на підставі подання відповідної колегії ВККС.

36. За приписами пункту 12 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1798-VIII питання про звільнення судді з підстави, визначеної підпунктом 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, розглядаються на засіданні ВРП в пленарному складі на підставі подання ВККС у порядку, визначеному статтею 56 цього Закону. Оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання відбувається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

37. Стаття 56 Закону №1798-VIII визначає порядок розгляду питання звільнення судді з посади за особливими обставинами. Зокрема питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні ВРП. Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна), ВРП розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді. Суддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення, повідомляється про засідання ВРП у порядку, визначеному цим Законом. Неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності. За результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, ВРП ухвалює вмотивоване рішення (частини перша, третя та шоста статті 56 Закону №1798-VIII).

38. Мета, процедура і правові наслідки кваліфікаційного оцінювання суддів чітко визначені та врегульовані Конституцією України, законами №1402-VIII та №1798-VIII. Приписи цих законів, що регулюють спірні правовідносини, є зрозумілими, точними і передбачуваними. Цим законодавством, зокрема передбачена можливість звільнення судді у разі виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності його займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності.

39. У межах процедури кваліфікаційного оцінювання, з урахуванням мети і завдань його проведення, є з`ясування й оцінка усіх аспектів життя і діяльності судді не лише професійного характеру, але й морально-етичного. Щодо останнього, то має бути визначено, чи відповідає поведінка судді основоположним принципам її регламентації, високі стандарти якої визначено, зокрема у Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23, а також у Кодексі суддівської етики, затвердженому рішенням ХІ (чергового) з`їзду суддів України від 22 лютого 2013 року.

40. У межах оцінки відповідності судді на відповідність критеріям професійної етики та доброчесності перевірці підлягають, зокрема відомості наведені у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру та деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в контексті дотримання суддею вимог Кодексу суддівської етики.

41. Як убачається зі змісту рішення ВККС від 13 травня 2019 року №235/ко-19, Комісія визначила, що суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді набрала 622,625 бала; визнала суддю ОСОБА_1 такою, що не відповідає займаній посаді, та вирішила внести до ВРП подання з рекомендацією про звільнення ОСОБА_1 з посади судді. ВККС дійшла висновків про те, що суддя ОСОБА_1 не надала повних, обґрунтованих та достатніх пояснень щодо декларування і джерел походження її майна та членів її сім`ї, що є одним з обов`язків судді, передбачених статтею 56 Закону №1402-VIII. Зміст пояснень ОСОБА_1 свідчить про те, вона не доклала належних зусиль до того, щоб, на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини, її поведінка була бездоганною, та не вжила належних і достатніх заходів для того, щоб бути обізнаною про свої майнові інтереси та антикорупційні обов`язки.

42. На підставі вказаного рішення ВРП, керуючись статтею 131, підпунктом 4 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, абзацом другим пункту 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, статтями 3, 30, 34, 56, пунктом 12 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1798-VIII, прийняла оскаржуване рішення від 16 червня 2020 року №1846/0/15-20 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Вінницького міського суду Вінницької області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України.

43. Відповідно до статей 1-3 Кодексу суддівської етики суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду. Суддя має уникати будь-якого незаконного впливу на його діяльність, пов`язану зі здійсненням правосуддя, та бути незалежним від своїх колег у процесі прийняття рішень. Він не має прав використовувати своє посадове становище в особистих інтересах чи в інтересах інших осіб та не повинен дозволяти цього іншим. Суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

44. У Бангалорських принципах поведінки суддів зазначається, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві. Суддя виявляє та підтримує високі стандарти поведінки суддів з метою укріплення суспільної довіри до судових органів, що має першочергове значення для підтримки незалежності судових органів. Дотримання етичних норм, демонстрація їх дотримання є невід`ємною частиною діяльності суддів. Суддя дотримується етичних норм, не допускаючи прояву некоректної поведінки при здійсненні будь-якої діяльності, що пов`язана з його посадою. Постійна увага з боку суспільства покладає на суддю обов`язок прийняти ряд обмежень, і, незважаючи на те, що пересічному громадянину ці обов`язки могли б здатися обтяжливими, суддя приймає їх добровільно та охоче. Поведінка судді має відповідати високому статусу його посади.

45. Згідно зі статтями 18-19 Кодексу суддівської етики суддя повинен бути обізнаним про свої майнові інтереси та вживати розумних заходів для того, щоб бути обізнаним про майнові інтереси членів своєї сім`ї. Суддя повинен враховувати, що сімейні, соціальні взаємовідносини чи будь-які інші стосунки та втручання з боку органів державної влади не мають впливати на поведінку судді чи ухвалення судових рішень.

46. Дотримання високих стандартів поведінки означає, що суддя повинен добровільно і свідомо відстоювати доброчесність та незалежність судової влади, що, у свою чергу, зумовлює обов`язок сумлінно, чесно і кваліфіковано виконувати призначення носія судової влади. Він також добровільно приймає на себе обмеження, пов`язані з виконанням ним своїх професійних обов`язків, які унеможливлюють створення умов, що викликатимуть сумніви у доброчесності поведінки судді та його безсторонності, незалежності і об`єктивності.

47. Доброчесна поведінка судді має торкатися всіх сфер його життя, у тому числі й матеріальної (майнової) сфери, полягає в реалізації обов`язку бути обізнаним про свої майнові інтереси та здійснення активних дій щодо вжиття розумних (адекватних) заходів для того, щоб бути обізнаним про майнові інтереси членів своєї сім`ї, виявляючи повагу до законів і лояльність до публічних фінансових інтересів держави.

48. Здійснюючи судовий контроль за правомірністю оскаржуваного рішення ВРП від 16 червня 2020 року №1846/0/15-20 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Вінницького міського суду Вінницької області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, прийнятого на підставі подання з рекомендацією ВККС від 13 травня 2019 року №235/ко-19 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді, Суд констатує, що оскаржуване рішення є вмотивованим і містить конкретну підставу звільнення позивача, визначену законом.

49. Обґрунтованим є висновок ВРП про те, що твердження судді ОСОБА_1 , що вона в цілях декларування не вважала ОСОБА_2 членом своєї сім`ї, є суперечливими і непослідовними.

50. Установлено, що під час судового розгляду цивільної справи №127/20996/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, ОСОБА_1 як свідок, принесла присягу, згідно з якою була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань, надала суду покази щодо обставин безперервного спільного проживання з ОСОБА_2 з квітня 2007 року по вересень 2015 року, пов`язаності побутом, взаємних прав і обов`язків, джерел і часу придбання нею спільно з ОСОБА_2 вищевказаних житлового будинку, земельної ділянки, мотоцикла та автомобіля, зокрема у 2011-2013 роках.

51. Водночас під час судового розгляду цивільної справи №127/19736/17 за заявою ОСОБА_1 про встановлено факту спільного її проживання з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зазначала про те, що їхнє сумісне проживання з ОСОБА_2 з квітня 2007 року по вересень 2015 року не було постійним, і що у періоди з лютого по травень 2008 року, з листопада 2011 року по лютий 2012 року, з жовтня 2012 року по лютий 2013 року, з грудня 2013 року по березень 2014 року та з грудня 2014 року по січень 2015 року вони разом не проживали.

52. У контексті наведених обставин необхідно зауважити, що поведінка судді повинна бути прикладом неухильного додержання вимог закону і узгоджуватися з принципами, зокрема чесності, у тому числі у способі власного життя, та добропорядності.

53. Неоднозначна поведінка судді ОСОБА_1 при визначенні приватних відносин дає підстави для обґрунтованого сумніву у її доброчесності, що унеможливлює перебування її на посаді судді через невідповідність критеріям професійної етики та доброчесності.

54. Оскаржуване рішення містить обґрунтовані мотиви, за яких ВРП дійшла правильних висновків про невідповідність судді ОСОБА_1 займаній посаді за критеріями професійної етики і доброчесності та наявність підстав для звільнення її з посади судді на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України.

55. Безпідставними є доводи позивача про відсутність в законодавстві порядку ухвалення рішення про звільнення судді за результатами кваліфікаційного оцінювання, оскільки така підстава для звільнення судді з посади, як виявлення за результатами кваліфікаційного оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності передбачена, зокрема, підпунктом 4 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України.

56. Твердження ОСОБА_1 про неправомірність оскаржуваного рішення з приводу того, що питання правильності та повноти заповнення декларацій віднесено до виключної компетенції НАЗК і ВРП вийшла за межі своїх повноважень, не можна визнати обґрунтованими, оскільки відповідач не вирішував питання вини особи у вчиненні, зокрема корупційних правопорушень, не вчиняв дій, віднесених до компетенції інших органів, у тому числі НАЗК, з контролю та перевірки декларацій, не вирішував питання щодо притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, - діяв суто у межах своїх повноважень, з дотриманням принципів пропорційності та законності.

57. Помилковим є посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року в справі №800/433/17 (П/9901/112/18, провадження №11-496заі18), оскільки правовідносини, що склалися між сторонами у цій справі, є відмінними від правовідносин у даній справі №9901/166/20 (адміністративне провадження №П/9901/166/20), стосуються скасування рішення про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання службових обов`язків щодо подання достовірних даних у декларації.

58. Відповідно до приписів статті 57 Закону №1798-VIII рішення ВРП про звільнення судді з посади з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване з підстав, визначених законом.

59. Такими підставами згідно з цим Законом є: 1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні; 3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

60. ОСОБА_1 не наведено підстав, передбачених статтею 57 Закону №1798-VIII, за яких може бути оскаржене та скасоване рішення ВРП від 16 червня 2020 року №1846/0/15-20.

61. Твердження позивача, якими вона мотивує неправомірність оскаржуваного рішення, не спростовують тих фактів і обставин, які стали підставою для висновку про невідповідність її як судді критеріям професійної етики та доброчесності, рішення ВРП від 16 червня 2020 року №1846/0/15-20 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Вінницького міського суду Вінницької області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України є законним і обґрунтованим, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

VІ. Судові витрати

62. З огляду на результат розгляду справи, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 295 КАС України, Суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним і скасування рішення відмовити повністю.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О. В. Кашпур

Судді: М. В. Білак

О. Р. Радишевська

С. А. Уханенко

Н. В. Шевцова