Справа № 560/5335/20
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5335/20
РІШЕННЯ

іменем України

19 жовтня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07 серпня 2020 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 06 серпня 2020 року призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" із врахуванням довідок від 05 серпня 2020 року № 02-23-1038 та № 02-23-1039;

допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнень за один місяць;

встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком з 14 березня 2019 року відповідно до Закону України "Про державну службу".

Позивач вказує, що 06 серпня 2020 року звернувся до відповідача із заявою про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", надавши довідки встановленої форми про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, а саме: від 05 серпня 2020 року № 02-23-1038 та № 02-23-1039.

При цьому, листом № 2200-0301-8/37759 від 25 серпня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило, що рішенням від 07 серпня 2020 року позивачу відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Позивач вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у переведенні та призначенні іншого виду пенсії є незаконними, протиправними та такими, що прийнятті з порушенням норм пенсійного законодавства, тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 15 вересня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

02 жовтня 2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує щодо задоволення адміністративного позову та зазначає, що оскільки позивач отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, підстав для призначення пенсії по інвалідності згідно Закону № 889-VІІІ не має, тому Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07 серпня 2020 року № 01 правомірно відмовлено позивачу у переведенні на пенсію по інвалідності згідно Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VШ "Про державну службу".

Крім того, у відзиві на позов відповідач вказав про необхідність розгляду даної справи з викликом сторін.

Суд зазначає, що частинами п`ятою - шостою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Таким чином, зважаючи на те, що дана справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 КАС України, відсутня необхідність призначати розгляд справи у судовому засіданні. Тому, клопотання відповідача до задоволення не підлягає.

15 жовтня 2020 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області вчинені всупереч нормам чинного законодавства України, враховуючи те, що Закон України "Про державну службу" не містить обмеження права особи обрати один з видів пенсії, на які вона набула право, а тому на переконання позивача, дії відповідача слід визнати протиправними та зобов`язати відповідача вчинити дії у відповідності до вимог Закону, з метою відновлення порушеного права.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 з 21 вересня 2011 року отримував пенсію по інвалідності згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-VI.

З 14 березня 2019 року позивачу призначено пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

06 серпня 2020 року позивач звернувся із заявою щодо призначення пенсії по інвалідності згідно Закону № 889 з врахуванням довідки про заробітну плату від 05 серпня 2020 року № 02-23-1038.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07 серпня 2020 року № 01 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності згідно Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", про що позивача повідомлено листом № 2200-0301-8/37759 від 25 серпня 2020 року.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності згідно Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII).

Відповідно до п. 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Положеннями п. п. 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 9 ст. 37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Із матеріалів справи встановлено, що трудовий стаж позивача на державній службі, станом на 01 травня 2016 року, складає понад 20 років, з 24 вересня 2012 року йому встановлена ІІ група інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10 ААБ №561782, що не спростовується та не заперечується відповідачем.

Оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, то суд вважає, що останній має право на призначення та переведення на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону "Про державну службу".

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 13 лютого 2019 року у зразковій справі № 822/524/18. Як вказує суд у цьому рішенні, право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним згідно з п. 10, 12 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, у той час як додаткових умов для призначення пенсії у вказаних пунктах "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 889-VIII не встановлено. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на неможливість призначення позивачу обраного ним виду пенсії через те, що раніше він вже отримував пенсію на підставі цього ж закону.

Суд звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з врахуванням встановлених та досліджених обставин, наявні підстави для визнання протиправним та скасувати рішення відповідача від 07 серпня 2020 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" та зобов`язання з 06 серпня 2020 року призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" із врахуванням довідок від 05 серпня 2020 року № 02-23-1038 та № 02-23-1039.

Стосовно позовної вимоги, про звернення до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання виплати пенсії у межах стягнення за один місяць, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Із зазначеного слідує, що негайно виконуються рішення суду саме про стягнення пенсії, що є вимогою майнового характеру. Однак зобов`язання вчинити дії, в тому числі щодо переведення, перерахунку та виплати пенсії, є вимогою немайнового характеру та відповідно, не є тотожною за своїм значенням вимозі про стягнення конкретної суми. Рішення суду у цій справі носить саме зобов`язальний характер, а судом не присуджувалась конкретна сума пенсії, яка підлягає стягненню. Тому відсутні підстави для допущення до негайного виконання рішення суду в частині вимоги про зобов`язання виплати пенсію у межах стягнення за один місяць.

Також позивачем заявлено вимогу про встановлення строку для подання звіту про виконання судового рішення, стосовно якої, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними і допустимими доказами.

Позивач не навів аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і не надав доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача в частині встановлення відповідачу строку для подання до суду звіту про виконання рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2020 року по справі №804/5361/16 та від 26 березня 2020 року по справі №823/175/17.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому адміністративний позов слід задоволити частково.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, судові витрати, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07 серпня 2020 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 з 06 серпня 2020 року на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" із врахуванням довідок від 05 серпня 2020 року № 02-23-1038 та № 02-23-1039 виданих Виконавчим комітетом Хмельницької міської ради та здійснити перерахунок та виплату пенсії з врахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя П.І. Салюк