Справа № 569/6843/20
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/6843/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.

з участю секретаря судового засідання Добровчан К.Ю.

позивача ОСОБА_1

розглянувши справу у відкритому судовому засіданні за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 взводу №1 батальйону УПП в Рівненській області ДПП сержанта поліції Яковцем С.Я., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2020 року в Рівненський міський суд з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення звернувся ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 свої вимоги мотивує тим, що 27.04.2020 року постановою поліцейського роти №4 взводу №1 батальйону УПП в Рівненській області ДПП сержантом поліції Яковцем С.Я. він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП за порушення п. 2.4а, 14.6а ПДР України.

25 травня 2020 року рішенням начальника відділу адміністративної практики УПП в Рівненській області ДПП постанову ДП18 №580657 про накладення адміністративного стягнення, відносно ОСОБА_1 , за порушення вимог ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП скасовано та справа надіслана на новий розгляд поліцейському роти №4 взводу №1 батальйону УПП в Рівненській області ДПП сержанту поліції Яковцю С.Я..

18 червня 2020 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ДП18 №512603 якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вимоги дорожнього руху не порушив, оскільки рухався з дозволеною швидкістю - близько 80 км/год, попереду рухався вантажний автомобіль, який різко загальмував і він, щоб уникнути зіткнення, був змушений виїхати на смугу з лівої сторони, яка закінчується поворотом ліворуч та після випередження перестроївся праворуч перед автомобілем якого об`їхав.

Крім того, ОСОБА_1 вказав, що не порушував п. 2.4а ПДР України та просив інспектора надати докази порушення ним п.14.6а ПДР України на що працівник поліції відповів відмовою. ОСОБА_1 пояснив, що посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на ТЗ та поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності в нього були з собою, крім того, він використовує мобільний додаток Єдиного державного веб-порталу електронних послуг Дія.

Також ОСОБА_1 зазначає, що на розгляд справи, який відбувся вдруге 18 червня 2020 року його не викликали. Просить скасувати постанову.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Рівненського міського суду № 340 від 29 вересня 2020 року,було здійснено повторний автоматичний розподіл вищевказаної справи, в зв`язку зі звільненням у відставку судді Рівненського міського суду ОСОБА_2

29 вересня 2020 року справа передана на розгляд судді Кучиній Н.Г.

Ухвалою Рівненського міського суду від 30 вересня 2020 року прийнято до свого провадження вищевказану справу та призначено справу до судового розгляду.

13 жовтня 2020 року від представника відповідача до суду надійшов письмовий відзив, який поданий до суду з порушенням строку, визначеному частиною п`ятою ст. 162 КАС України, про причини пропуску строку відповідачем не вказано, заяв про поновлення строку суду не надано, а відтак суд вказаний відзив не приймає до уваги.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.

Представник Департаменту патрульної поліції Яковець С.Я. в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи без його участі до суду не подав.

Представник третьої особи також за викликом суду не з`явився, судом належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч.1 ст.286 КАС України встановлено стислі строки розгляду адміністративної справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а згідно ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, судом визнано за можливе провести розгляд справи за відсутності представника відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні постанови серії ДП18 №580657 від 27 квітня 2020 року, ОСОБА_1 27 квітня 2020 року о 13 год. 15 хв. на 143 км а/д Н25 Городище Рівне Староконстянтинів порушив правила обгону, а саме здійснив обгін на перехресті та не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на ТЗ та поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.4а, 14.6а ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП. Керуючись положенням статей 33, 284 та ч.2 ст.36 КУпАП, постановив: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідач зазначає, що 27 квітня 2020 року постановою серії ДП18 №580657 винесеною інспектором роти №4 взводу №1 батальйону УПП м.Рівне сержантом поліції Яковець С.Я., позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП за порушення п. 2.4а, 14.6а ПДР України.

25 травня 2020 року рішенням начальника відділу адміністративної практики УПП в Рівненській області ДПП постанову ДП18 №580657 про накладення адміністративного стягнення, відносно ОСОБА_1 , за порушення вимог ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, скасовано та справа надіслана на новий розгляд поліцейському роти №4 взводу №1 батальйону УПП в Рівненській області ДПП сержанту поліції Яковцю С.Я..

18 червня 2020 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ДП18 №512603 якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про розгляд вищевказаної постанови, на розгляд справи не з`явився та не надав клопотання про відкладення розгляду справи, тому справу було розглянуто без його участі.

Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідачем не надано суду доказів сповіщення належним чином про час та місце розгляду справи позивача, що є самостійною підставою для скасування постанови.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду.

Зважаючи на те, що відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

З огляду на вищевказане вбачається, що ОСОБА_1 вчинив маневр об`їзду вантажного автомобіля діючи у стані крайньої необхідності, оскільки він уникав з ним зіткнення.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог ПДР, і відповідно, наявність адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова в цій частині підлягає скасуванню.

Як вбачається з позову, ОСОБА_1 27 квітня 2020 року о 13 год. 15 хв. керував транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 на 143 км а/д Н25 Городище Рівне Староконстянтинів та був зупинений інспектором поліції. При поясненні причин його зупинки інспектор сказав, що він порушив правила дороднього руху, та склав оскаржувану ним постанову. Однак, інспектор не пояснив йому, що саме він порушив і не надав жодних доказів. ОСОБА_1 вказав, що посвідчення водія та страховий поліс у нього були, однак інспектор даний поліс та посвідчення водія з мобільного додатку «Дія» не прийняв до уваги, оскільки останній вже виніс постанову, якою притягнув його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, оскільки, в судовому засіданні оглянутий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був чинним у час складення протоколу про адміністративне правопорушення та посвідчення водія.

Відповідач надав суду доказ порушення позивачем ПДР України відео фіксацію з нагрудної відеокамери.

Проте, встановити факт порушення правил дорожнього руху з відеозапису суду не представилось можливим, оскільки відеозапис неможливо відобразити.

Відтак, суд вважає, що єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушень є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Проте, зазначена постанова є предметом оскарження, тому остання не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Також суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Слід зазначити, що оскаржувана постанова не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Суд зазначає, що оскаржувана постанова відповідача не містить опису обставин справи, встановлених під час розгляду справи, а також пояснень свідків, що свідчили би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Крім того, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінюючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд також прийшов до висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення не доведений і не встановлений.

Таким чином, твердження позивача на заперечення факту порушення ПДР та незаконність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, заслуговують на увагу, як і твердження того, що постанова є незаконною, оскільки не відображає дійсних обставин справи, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Крім того, позивачем сплачено судовий збір в сумі 420 грн 40 коп.

Судові витрати розподілити між сторонами відповідно до вимог ст.139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 241-247, 286, 293,295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 взводу №1 батальйону УПП в Рівненській області ДПП сержанта поліції Яковцем С.Я., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволити повністю.

Постанову серії ДП18 № 512603 від 18 червня 2020 року винесену інспектором роти №4 взводу №1 батальйону УПП в Рівненській області ДПП сержантом поліції Яковець С.Я. по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення штрафу в сумі 425 грн. скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Рівненській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з моменту його проголошення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г.Кучина