Справа № 160/12683/19
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги, -
17.12.2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 16.03.2020 року:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області:
- від 12.08.2019 року № 002711305 Форми Ш - яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб на суму 153,48 грн., у тому числі штраф 153,48 грн.;
- рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області:
Ухвалою суду від 06.03.2020 року відкрито провадження у даній адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
У судове засідання 13.07.2020 року сторони не прибули, позивачем 10.07.2020 року подано до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) зареєстрована 24.02.1998 року виконавчим комітетом Криворізької міської ради, перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Основним видом господарської діяльності позивача є: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.
Наказом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 2493-п від 24.04.2019 року призначено проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з 07.05.2019 року тривалістю 10 робочих днів.
Наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 2493-п від 24.04.2019 року направлено на адресу позивача 25.04.2019 року, та отримано останньою 15.05.2019 року.
07.05.2019 року ФОП ОСОБА_1 подано до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області заяву про перенесення строків перевірки, у зв`язку з хворобою.
Наказом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 2689-п від 08.05.2019 року внесено зміни до наказу № 2493-п від 24.04.2019 року та пункт 1 викладено у наступній редакції: Провести документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 21.05.2019 року тривалістю 10 робочих днів.
Вказаний наказ отримано ФОП ОСОБА_1 16.05.2019 року, про що міститься відповідна позначка на копії наказу № 2689-п від 08.05.2019 року.
ФОП ОСОБА_1 22.05.2019 року подано до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області заяву від 21.05.2020 року про проведення документальної планової виїзної перевірки в приміщенні Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
У висновку вказаного акта зазначено про встановлення порушень:
1. абз.5 п.6 ст.128 Господарського кодексу України, п.177.10 ст. Податкового кодексу України в частині не належного ведення книги обліку доходів та витрат за 2017-2018 рр.;
2. п.44.3 п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України в частині відсутності первинних документів пов`язаних з підприємницькою діяльністю, на підставі яких формувалися показники податкової звітності за період 2017-2018 рр.;
3. п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми з податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб;
5. п.п.177.2, 177.4 ст.177, п.п. 1.2, п.п.1.3 п. 16 підрозділу 10 Податкового кодексу України - занижено військовий збір в сумі 8841,24 грн., в т.ч. за 2017 р. - 6322,92 грн, за 2018 р. - 2518,32 грн.;
7. п.п.49.18.2 п.19.18 ст.49, п.51.1 ст.51, п.п. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме: в податковому розрахунку 1 ДФ за II кв. 2017р. не відображені нараховані та виплачені доходи фізичним особам - підприємцям за придбаний товар;
9. п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.57.1 ст.57, п.п.168.1.2 п.168.1 ст. 168, п.п. 176.2 "а" п.176.2 ст.176, п.п. 1.4, п.п. 1.5, п.п. 1.6 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, в частині не сплати до бюджету грошового зобов`язання з військового збору у встановлений строк, на загальну суму 6946,31 грн., а саме: до або під час виплати заробітної плати на загальну сумі 3268,18 грн. за період лютий 2017 р. - частково жовтень 2017р. (перераховано з 20.03.2017 р. по 30.01.2019 р.) та не перераховано військового збору на момент складання акту (податковий борг) в розмірі 3678,12 грн., (частково жовтень 2017 р. - перша половина грудня 2018 р.);
10. п.1 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів від 14.04.2015 р. № 435, а саме несвоєчасне подання звітності по єдиному внеску за квітень 2018 року;
11. п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, в частині порушення термінів сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з земельного податку;
12. п.57.1, п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, в частині порушення термінів сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з акцизного податку.
- податкове повідомлення-рішення від 12.08.2019 року № 002711305 форми Ш - яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб на суму 153,48 грн., у тому числі штраф 153,48 грн.;
Порядок проведення документальних планових перевірок визначений статтею 77 Податкового кодексу України.
Так, згідно пункту 77.1 наведеної статті, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
Судом встановлено, що 22.12.2018 року на офіційному веб-сайті Державної фіскальної служби України було оприлюднено графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік, згідно якого в розділі IІІ підрозділу І група - платники податків - фізичні особи, у яких обсяг доходу за рік не перевищує 20 млн.грн зазначено ФОП ОСОБА_1 (434 рядок таблиці).
Згідно пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
На підставі викладеного, оскільки Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області наказ № 2493-п від 24.04.2019 року прийнято на виконання графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік, отже правомірно, у відповідності до вимог Податкового кодексу України, у межах своєї компетенції та у спосіб передбачений чинним законодавством.
Щодо набуття права на проведення документальної планової перевірки платника податків, суд зазначає, що таке право надається лише у випадку, коли платнику податків не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки, що визначено у пункті 77.4 статті 77 Податкового кодексу України.
Згідно пункту 77.6 статті 77 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу, а саме: посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог Податкового кодексу України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).
Доводи позивача щодо не вручення наказу № 2493-п від 24.04.2019 року не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки судом відхиляються, оскільки відповідачем обов`язок з надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії наказу про проведення документальної планової перевірки та письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки у термін не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки виконано.
Щодо проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 саме у період з 21.05.2019 року по 03.06.2019 року суд вказує, що перенесення строків проведення перевірки обумовлене зверненням ФОП ОСОБА_1 07.05.2019 року до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з заявою про перенесення строків перевірки, у зв`язку з хворобою, та прийнятим наказом № 2689-п від 08.05.2019 року, яким внесено зміни до наказу № 2493-п від 24.04.2019 року та пункт 1 викладено у наступній редакції: Провести документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 21.05.2019 року тривалістю 10 робочих днів.
Вказаний наказ отримано ФОП ОСОБА_1 16.05.2019 року, про що міститься відповідна позначка на копії наказу № 2689-п від 08.05.2019 року.
Також суд зауважує, що ФОП ОСОБА_1 22.05.2019 року подано до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області заяву від 21.05.2020 року про проведення документальної планової виїзної перевірки в приміщенні Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, а також надано первинні документи до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з метою проведення перевірки.
Окрім того, доказів скасування наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 2493-п від 24.04.2019 року до матеріалів справи не надано.
Також за правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 червня 2020 року у справі № 820/1685/17, враховуючи факт допущення позивачем посадових осіб контролюючого органу до перевірки, у спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов`язки для платника податків є рішення податкового органу (акт індивідуальної дії), прийняте за результатами проведеної перевірки.
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з того, що підставою збільшення сум грошового зобов`язання та застосування штрафних санкцій є наявність правопорушень, яких припустився позивач.
Згідно пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (пункт 44.3 статті 44 Податкового кодексу України).
Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України).
Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані:
а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;
б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається (пункт 176.2 статті 176 Податкового кодексу України).
Положеннями пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Згідно пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Приписами пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:
витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;
витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;
суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;
інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Відповідно до пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.
Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.
Відповідно до підпункту 16-1 підрозділу 10 Інші перехідні положення Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (зокрема фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України).
Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені у Законі України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Закон № 2464-VI).
Платниками єдиного внеску є, зокрема фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (пункт 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI).
Єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць (пункт 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI).
Частиною першої статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
Згідно приписів частини 4 наведеної статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
У разі несплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової і митної політики, інформує про це платників єдиного внеску.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів від 14.04.2015 року № 435, визначено, що страхувальники, крім зазначених у пунктах 5, 6 цього розділу, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з ФО - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у частині подання Звіту за таких осіб зобов`язані формувати та подавати до органів доходів і зборів Звіт протягом 20 календарних днів, що настають за останнім днем звітного періоду.
За приписами частин 1, 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За приписами частин 4-6 Кодексу адміністративного судочинства України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Так, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.
Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
На підставі викладеного, суд робить висновок, що відповідач належними доказами підтвердив правомірність спірних рішень, наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про правомірність оскаржуваних рішень.
За таких обставин, позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Враховуючи відмову у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 242-243, 245-246 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ :
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко