Справа № 140/3560/19
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 140/3560/19

адміністративне провадження № К/9901/25864/20

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шишова О.О.,

суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Офіс великих платників податків Державної податкової служби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у справі №140/3560/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАККО Холдинг" до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,

УСТАНОВИВ:

ТОВ «ПАККО Холдинг» звернулося в суд з позовом до Офісу великих платників податків ДПС, в якому просило визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07 жовтня 2019 року №Ю-672-48 на суму 157 395 грн 13 коп. та зобов`язати відповідача зарахувати кошти у сумі 157395 грн 13 коп., які сплачено в рахунок сплати єдиного внеску протягом періоду з травня по вересень 2019 року та відобразити таке зарахування в інтегрованій картці платника податків ТОВ «ПАККО Холдинг».

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу Офісу великих платників податків ДПС про сплату боргу (недоїмки) від 07 жовтня 2019 року №Ю-672-48 на суму 157395 грн 13 коп. Зобов`язано Офіс великих платників податків ДПС зарахувати кошти в сумі 26350 грн 05 коп., сплачені ТОВ «ПАККО Холдинг» в рахунок сплати єдиного внеску за період з 17 серпня 2019 року по 30 вересня 2019 року, та відобразити таке зарахування в інтегрованій картці платника податків ТОВ «ПАККО Холдинг». У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, податковий орган подала до Верховного Суду касаційну скаргу.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Обговоривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням відповідає стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави вважати, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

У свою чергу, за змістом пункту 6 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб віднесено до категорії справ незначної складності.

На час звернення позивача з адміністративним позовом, а саме у 2019 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1921 гривні.

Предметом позову у цій справі є вимоги про скасування вимогу Офісу великих платників податків ДПС про сплату боргу (недоїмки) від 07 жовтня 2019 року №Ю-672-48 на суму 157395 грн 13 коп. та зобов`язання Офіс великих платників податків ДПС зарахувати кошти в сумі 26350 грн 05 коп., сплачені ТОВ «ПАККО Холдинг» в рахунок сплати єдиного внеску за період з 17 серпня 2019 року по 30 вересня 2019 року.

Позовні вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ця справа за критерієм, встановленим пунктом 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, є справою незначної складності.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" ("Levages Prestations Services v. France") від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; "Гомес де ла Торре проти Іспанії" ("Brualla Gomes de la Torre v. Spain") від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).

На підставі викладеного вбачається, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" у праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офіс великих платників податків Державної податкової служби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у справі №140/3560/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАККО Холдинг" до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.О. Шишов

Судді І.В. Дашутін

М.М. Яковенко