Справа № 140/11878/20
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року ЛуцькСправа № 140/11878/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в особі ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління МВС України в особі ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області (далі ГУ МВС України в Луганській області, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування за період з 01.06.2015 до 01.04.2020 до грошового забезпечення: надбавки за звання; надбавки - підвищення окладу 15%; надбавки за виконання особливо важливих завдань 50%; премії; матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань; винагороди за участь в АТО; про зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.06.2015 до 01.04.2020 до грошового забезпечення: надбавки за звання; надбавки - підвищення окладу 15%; надбавки за виконання особливо важливих завдань 50%; премії; матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань; винагороди за участь в АТО.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у період з 23.07.2014 по 10.03.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді міліціонера взводу №2 роти патрульної служби особового призначення «Луганськ-1» ГУ МВС Луганської області та взводу № 1 роти батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС України у Луганській області.

Наказом ГУ МВС України у Луганській області №83 о/с від 10.03.2015 позивача було звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п. 63 «і» (у зв`язку з не проходженням випробування в період іспитового строку), який позивачем був оскаржений до суду.

На виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017, наказом ГУ МВС України у Луганській області №2 о/с «По особовому складу» від 23.01.2018 позивача поновлено на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС України у Луганській області з 10.03.2015. Крім того, даним наказом згідно з пунктами 10,11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено у запас Збройних сил за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) з 29.11.2017, який ним був оскаржений до суду.

На виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2018 у справі №803/450/18, наказом ГУ МВС України у Луганській області №18 о/с від 12.10.2018 позивача поновлено на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» з 29.11.2017, а наказом ГУ МВС України у Луганській області від 20.12.2018 №23 о/с позивача повторно звільнено з посади за п. 63 «з» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з 22.12.2018, який позивачем був оскаржений до суду.

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 у справі №140/123/19, наказом ГУ МВС України у Луганській області №11 о/с від 04.12.2019 позивача поновлено на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» з 22.12.2018, а наказом ГУ МВС України у Луганській області від 01.04.2020 №2 о/с позивача повторно звільнено з посади за п. 63 «з» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з 06.04.2020, який позивачем оскаржений до суду.

Позивач зазначає, що за період служби з 23.07.2014 по 01.04.2020 він має право, крім основного грошового забезпечення, на всі інші, передбачені чинним законодавством, виплати, зокрема: надбавки за звання; надбавки - підвищення окладу 15%; надбавки за виконання особливо важливих завдань 50%; премії; матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань; винагороди за участь в АТО; про зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.06.2015 до 01.04.2020 до грошового забезпечення: надбавки за звання; надбавки - підвищення окладу 15%; надбавки за виконання особливо важливих завдань 50%; премії; матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань; винагороди за участь в АТО

Відповідач вказані нарахування за період з 01.06.2015 по 01.04.2020 не здійснював і таку бездіяльність позивач вважає протиправною, тому звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та на підставі частини четвертої статті 262 КАС України ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 29.09.2020 №75/136 (а.с.27-29) представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні з огляду на наступне.

ОСОБА_1 неодноразово було звільнено зі служби ГУ МВС України у Луганській області та за рішеннями судів поновлено на посаді і стягнуто на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушених прогулів.

Станом на сьогодні наказом ГУ МВС України у Луганській області від 01.04.2020 №2о/с старшину міліції ОСОБА_1 , міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС України у Луганській області, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ .

Зазначає, що до обчислення вимушеного прогулу у відповідності до ст. 235 КЗпП України застосовуються правила «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (надалі Порядок №100).

Відповідно до п.2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з абз. 3 п. 3 Порядку№100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Під час розрахунку середньмісячного грошового забезпечення ОСОБА_1 суди використовували його грошове забезпечення за січень - лютий 2015 року (останні 2 календарні місяці роботи, що передували місяцю звільнення) відповідно до вимог п. 2 Порядку №100.

Згідно з довідкою від 16.09.2020 №747/111/22-2020 про доходи позивача, на підставі якої позивачу було проведено розрахунок середнього заробітку для виплати вимушеного прогулу, останньому підчас проходження служби, а саме: у січні - лютому 2015 року було нараховано та сплачено оклад за спеціальним званням на суму - 110, 00 грн; надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби (50%) на загальну суму - 699,00 грн; надбавка до посадового окладу (15%) на загальну суму - 168,00 грн; премії у січні 2015 року (428%) на суму - 4487,59 грн, а у лютому 2015 року (445%) на суму - 4666,84 грн.

З урахуванням викладеного представник відповідача вважає вимоги позивача в частині зобов`язання ГУ МВС України у Луганській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 за період з 01.06.2015 по 01.04.2020 до грошового забезпечення надбавки за звання, надбавки підвищення окладу 15%, надбавки за виконання особливо важливих завдань 50% та премії необгрунтованими та безпідставними, оскільки на виконання рішень судів усі зазначені види грошового забезпечення були враховані під час розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо вимог позивача в частині виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань зазначає, що згідно з пунктом 2.16.1. «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 №499 особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення на день виплати. Згідно пункту 2.16.2. Інструкції №499, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань особам рядового і начальницького складу надається протягом року за мотивованим рапортом особи рядового чи начальницького складу.

Ввідповідно до постанови КМУ від 16.09.2015 №730 «Про утворення-територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», утворюється юридична особа публічного права Головне управління Національної поліції в Луганській області, в свою чергу Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області - ліквідується.

На сьогодні штату ГУМВС України у Луганській області не існує, як і не існує будь-яких посад ГУ МВС України у Луганській області, а тому, будь-яких асигнувань на утримання особового складу ГУ МВС України у Луганській області головним розпорядником бюджетних коштів не надається, таким чином, вимоги позивача щодо стягнення матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб необгрунтовані та задоволенню не підлягають.

Також безпідставними є вимоги позивача про стягнення винагороди за участь в АТО, оскільки позивачем не надано будь-яких належних доказів про його безпосередню участь у спірний період у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

З наведених підстав просить у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив на позовну заяву від 13.10.2020 позивач підтримав доводи, викладені в позовній заяві, тому просить позов задовольнити повністю (а.с.43-44).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Частина 1 статті 5 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Судом встановлено, що наказом ГУ МВС України Луганської області №211 о/с від 25.07.2014 ОСОБА_1 старшина міліції, призначений на посаду міліціонера взводу №2 роти патрульної служби міліції особового призначення «Луганськ-1» ГУ МВС України Луганської області з іспитовим строком на 1 рік.

10.03.2015 наказом ГУ МВС України у Луганській області №83о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п. 63 «і» (у зв`язку з непроходженням випробування в період іспитового строку).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 визнано протиправним та скасовано наказ №211 о/с від 25.07.2014 ГУ МВС України у Луганській області щодо ОСОБА_1 в частині встановлення йому іспитового строку один рік при призначенні його на посаду міліціонера взводу №2 роти патрульної служби міліції особливого призначення Луганськ-1 ГУ МВС України у Луганській області з 23.07.2014; визнано протиправним та скасовано наказ №83 о/с від 10.03.2015 ГУ МВС України у Луганській області про звільнення старшини міліції ОСОБА_1 , міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Луганськ-1 ГУ МВС України у Луганській області за п. 63 і (у зв`язку з непроходженням випробовування в період іспитового строку з ОВС України у запас); поновлено ОСОБА_1 на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Луганськ-1 ГУ МВС України у Луганській області з 10.03.2015 та стягнуто з ГУ МВС України у Луганській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.03.2015 по 29.11.2017 в розмірі 191 560,68 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів (а.с.4-9).

На виконання рішення суду в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 10.03.2015 по 29.11.2017 ГУ ДКС України у Луганській області проведене безспірне списання коштів з рахунків ГУ МВС України у Луганській області в сумі 191 560,68 грн на користь ОСОБА_1 .

На виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017, наказом ГУ МВС України у Луганській області №2 о/с По особовому складу від 23.01.2018 старшину міліції ОСОБА_1 поновлено на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Луганськ-1 ГУ МВС України у Луганській області з 10.03.2015. Крім того, даним наказом, згідно з пунктами 10, 11 розділу ХІ Закону України Про Національну поліцію та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено у запас Збройних сил за пунктом 63 з (через скорочення штатів) з 29.11.2017.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2018 по справі №803/450/18 визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України у Луганській області від 23.01.2018 №2 о/с По особовому складу в частині звільнення старшини міліції ОСОБА_1 з посади міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Луганськ-1; поновлено позивача на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Луганськ-1 ГУ МВС України в Луганській області. Стягнуто з ГУ МВС України в Луганській області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 29.11.2017 по 09.09.2018 в розмірі 54 814,05 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів (а.с.10-13).

На виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2018 по справі №803/450/18, наказом ГУ МВС України у Луганській області від 12.10.2018 №18 о/с По особовому складу відмінено пункт наказу ГУ МВС України у Луганській області від 23.01.2018 №2 о/с в частині звільнення старшини міліції ОСОБА_1 , міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Луганськ-1 ГУ МВС України у Луганській області за пунктом 63 з (через скорочення штатів) з 29.11.2017, поновлено ОСОБА_1 , на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Луганськ-1 ГУ МВС України в Луганській області з 29.11.2017 (а.с.4).

На виконання рішення суду в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 29.11.2017 по 09.09.2018 ГУДКС України у Луганській області було проведено безспірне списання коштів з рахунків ГУ МВС України у Луганській області в сумі 54 814,05 грн на користь ОСОБА_1 .

Наказом ГУ МВС України в Луганській області від 20.12.2018 №23 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ старшину міліції ОСОБА_1 , міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Луганськ-1 ГУ МВС України у Луганській області звільнено у запас Збройних сил України за пунктом 63 з (через скорочення штатів) з 22.12.2018. Підстава: постанова КМУ від 16.09.2015 №730 Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів МВС, наказ МВС України від 06.11.2015 №1388, наказ ГУ МВС України у Луганській області від 10.12.2015 №2803.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 у справі №140/123/19, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019, визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України у Луганській області від 20.12.2018 №23о/с «По особовому складу» в частині звільнення старшини міліції ОСОБА_1 з посади міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ- 1» ГУ МВС України в Луганській області у запас Збройних Сил України за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) з 22.12.2018 відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ; поновлено ОСОБА_1 на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області з 22.12.2018; стягнуто з ГУ МВС України в Луганській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 22.12.2018 по 25.03.2019 в розмірі 18 324,36 грн без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 у справі №140/123/19 наказом відповідача від 04.12.2019 №11 о/с відмінено пункт наказу ГУ МВС України у Луганській області від 20.12.2018 №23о/с в частині звільнення старшини міліції ОСОБА_1 , міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС України у Луганській області за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) з 22.12.2018 та поновлено позивача на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС України в Луганській області з 22.12.2018.

На виконання рішення суду в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 22.12.2018 по 25.03.2019 ГУДКС України у Луганській області було проведено безспірне списання коштів з рахунків ГУ МВС України у Луганській області у сумі 18 324,36 грн на користь ОСОБА_1 .

Водночас наказом ГУ МВС України у Волинській області від 01.04.2020 №2о/с старшину міліції ОСОБА_1 , міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС України у Луганській області, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ з 06.04.2020 (а.с.20).

Позивач, враховуючи, що період з 01.06.2015 по 01.04.2020 є таким, що зараховується до страхового стажу, вважає, що відповідач зобов`язаний був нарахувати за вказаний період, крім виплаченого грошового забезпечення також: надбавку за звання; підвищення окладу 15%; надбавку за виконання особливо важливих завдань 50%; премію; матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань; винагороду за участь в АТО.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Особливості проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки врегульовано Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР №114 від 29.07.1991 (далі Положення №114).

Починаючи з 07.11.2015 набрав чинності Закон України Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VIII (надалі - Закон №580-VIII), згідно з пунктом 4 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення якого, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , в період проходження служби в ГУ МВС України у Луганській області з 25.07.2014 по 04.06.2020 неодноразово був звільнений за пунктом 63 з (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР №114 від 29.07.1991 та звертався до суду щодо поновлення його на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішеннями судів ОСОБА_1 неодноразово було поновлено на посаді та стягнуто з ГУ МВС України у Луганській області середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 24 Положення №114 у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.

До обчислення вимушеного прогулу у відповідності до ст. 235 КЗпП України застосовуються правила «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (надалі Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку №100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Під час розрахунку середнього грошового забезпечення ОСОБА_1 суди використовували грошове забезпечення позивача за січень - лютий 2015 року відповідно до вимог п. 2 Порядку №100, тобто виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передували місяцю звільнення, оскільки позивача вперше було звільнено 10.03.2015.

Згідно з довідкою ГУ МВС України у Луганській області від 16.09.2020 №747/111/22-2020 про доходи позивача, останньому під час проходження служби, а саме: у січні - лютому 2015 року було нараховано та сплачено наступні складові грошового забезпечення: посадовий оклад -1120,00 грн; оклад за спеціальним званням на суму - 110, 00 грн; надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби (50%) на загальну суму - 699,00 грн; надбавка до посадового окладу (15%) на загальну суму - 168,00 грн; премії у січні 2015 року (428%) на суму - 4487,59 грн. а у лютому 2015 року (445%) на суму - 4665,84 грн, з врахуванням яких ОСОБА_1 і було проведено розрахунок середнього грошового забезпеченя за час вимушеного прогулу (а.с.31).

Відповідно до судових рішень, з ГУ МВС України у Луганській області на користь позивача було стягнуто грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.03.2015 по 29.11.2017 в розмірі 191 560,68 грн, з 29.11.2017 по 09.09.2018 в розмірі 54 814,05 грн, з 22.12.2018 по 25.03.2019 в розмірі 18 324,36 грн, під час розрахунку якого було враховано усі вищевказані складові грошового забезпечення зазначені у довідці ГУ МВС України у Луганській області від 16.09.2020 №747/111/22-2020.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 не оскаржував рішення судів щодо розміру стягнення на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, в відтак був згідний з нарахованим йому грошовим забезпеченням за період з 01.06.2015 до 01.04.2020.

Таким чином, з урахуванням викладеного, вимоги позивача в частині зобов`язання ГУ МВС України у Луганській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 за період з 01.06.2015 по 01.04.2020 до грошового забезпечення надбавки за звання, надбавки підвищення окладу 15%, надбавки за виконання особливо важливих завдань 50% та премії є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача в частині виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2.16.1. «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 №499 (чинним на час виникнення спірних правовідносин) особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення на день виплати, та один раз на рік допомога для оздоровлення в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 2.16.2. Інструкції №499, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань особам рядового і начальницького складу надається протягом року за мотивованим рапортом особи рядового чи начальницького складу, у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати

Відповідно до пункту 2.16.4. Інструкції №499 фактичні витрати на матеріальну допомогу відповідно до вимог бюджетного законодавства проводяться тільки в межах затвердженого кошторисом фонду грошового забезпечення.

Відповідно до постанови КМУ від 16.09.2015.№730 «Про утворення-територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», утворюється юридична особа публічного права Головне управління Національної поліції в Луганській області, в свою чергу Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області - ліквідується.

Наказом МВС України від 06.11.2015 № 1388 «Про організаційно - штатні питання» повністю скасовано штати органів, підрозділів, установ та підприємств МВС України та скорочено усі посади, у тому числі й в ГУ МВС України у Луганській області.

На сьогодні штату ГУМВС України у Луганській області не існує, як і не існує будь-яких посад ГУ МВС України у Луганській області, а тому будь яких асигнувань на утримання особового складу ГУ МВС України у Луганській області головним розпорядником бюджетних коштів не надається.

З вищевикладеного слідує, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не є обов`язковою виплатою та надається протягом року за мотивованим рапортом особи рядового чи начальницького складу за наявності асигнувань, що виділяються.

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб до задоволення не підлягає.

Щодо вимог позивача про стягнення винагороди за участь в АТО суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 постанови КМУ від 20.01.2016 №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» установлено, що за час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується винагорода в порядку, визначеному керівниками відповідних державних органів за:

безпосередню участь в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду, - в розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, у межах бюджетних призначень пропорційно часу участі в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду;

створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - в розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів.

Як вбачається з листа управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України у Луганській області від 30.09.2015 №9/3/-1183 позивачу у лютому 2015 року була виплачена одноразова грошова винагорода за участь в АТО в період з липня по грудень 2014 року, у травні 2015 року за участь в АТО зпа січень-березень 2015 року.

Разом з тим, позивачем до позову не надано будь яких належних доказів про його безпосередню участь в подальшому у спірний період (з 01.06.2015 до 01.04.2020) у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а тому дана вимога позивача є також необгрунтована та задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належними та допустимими доказами довів правомірність своїх дій щодо виплати грошового забезпечення позивачу, з огляду на що позов до задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 243, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в особі ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, встановленого статтею 295 КАС України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Головуючий-суддя Т.М. Димарчук