Справа № 200/3161/20-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року справа №200/3161/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В.,

при секретареві судового засідання Сухові М.Є.,

за участю представника відповідача Сенникова А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року у справі №200/3161/20-а (головуючий І інстанції Лазарєв В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, скасування вимог про сплату боргу (недоїмки), -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ДПС у Донецькій області щодо самостійного внесення до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про позивача, як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як особу, що здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат);

-зобов`язати відповідача видалити з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості про позивача, як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як особу, що здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат);

-визнати протиправними дії відповідача щодо винесення вимог про сплату боргу (недоїмки): №Ф-408813-46 від 05 липня 2019 року на суму 7413,14 грн.; №Ф-408813-46 від 04 вересня 2019 року на суму 8331,20 грн.; №Ф-408813-46 від 09 жовтня 2019 року на суму 7413,14 грн.; №Ф-408813-46 від 19 листопада 2019 року на суму 9249,22 грн.; №Ф-408813-46 від 10 грудня 2019 року на суму 8331,12 грн.; №Ф-408813-46 від 14 січня 2020 року на суму 7413,02 грн.; №Ф-408813-46 від 13 лютого 2020 року на суму 9128,10 грн.; №Ф-408813-46 від 04 березня 2020 року на суму 8089,00 грн.; №Ф-408813-46У від 05 липня 2019 року на суму 7413,14 грн;

- скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки): №Ф-408813-46 від 05 липня 2019 року на суму 7413,14 грн.; №Ф-408813-46 від 04 вересня 2019 року на суму 8331,20 грн.; №Ф-408813-46 від 09 жовтня 2019 року на суму 7413,14 грн.; №Ф-408813-46 від 19 листопада 2019 року на суму 9249,22 грн.; №Ф-408813-46 від 10 грудня 2019 року на суму 8331,12 грн.; №Ф-408813-46 від 14 січня 2020 року на суму 7413,02 грн.; №Ф-408813-46 від 13 лютого 2020 року на суму 9128,10 грн.; №Ф-408813-46 від 04 березня 2020 року на суму 8089,00 грн.; №Ф-408813-46У від 05 липня 2019 року на суму 7413,14 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 27.09.2001 року зареєстрований як фізична особа - підприємець, види діяльності згідно КВЕД: 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 69.10 - діяльність у сфері права.

12.09.2012 р. позивач отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідач безпідставно та самостійно вчинив дії щодо взяття позивача на облік, як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як самозайняту особу, яка провадить незалежну професійну діяльність адвоката, оскільки позивач не звертався до відповідача з відповідною заявою про взяття на облік як особи, що здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат), не надавав звітів, як особа- адвокат.

Також є протиправними спірні вимоги про сплату боргу з єдиного внеску, оскільки позивачем, як фізичною особою-підприємцем, сплата ЄСВ здійснювалась в повному обсязі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано взяття фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на облік, як фізичної особи, що проводить незалежну професійну діяльність з дати взяття на облік, а саме з 19 лютого 2018 року.

Визнано протиправними та скасовано вимоги Головного управління ДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки):

№ Ф-408813-46 «У» від 05 липня 2019 року,

№ Ф-408813-46 від 05 липня 2019 року,

№ Ф-408813-46 від 04 вересня 2019 року,

№ Ф-408813-46 від 09 жовтня 2019 року,

№ Ф-408813-46 від 19 листопада 2019 року,

№ Ф-408813-46 від 10 грудня 2019 року,

№ Ф-408813-46 від 04 січня 2020 року,

№ Ф-408813-46 від 13 лютого 2020 року,

№ Ф-408813-46 від 04 березня 2020 року.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Позивач, як платник єдиного внеску, зобов`язаний своєчасно сплачувати внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Відповідно до приписів податкового законодавства особа, яка проводить незалежну професійну діяльність та не отримує доход (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного року від такої діяльності, зобов`язана визначати базу нарахування ЄВ, незважаючи на наявність статусу фізичної особи-підприємця. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Щодо визнання протиправними дій та зобов`язання видалити з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості про ФОП ОСОБА_1 , як платника ЄВ, як особи, що здійснює незалежну професійну діяльність, то відповідно до пп. 4 п. 6.7 розд. VI Порядку №1588, якщо фізична особа зареєстрована, як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах, як фізична особа - підприємець з ознакою поводження незалежної професійної діяльності.

Разом з цим, Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд.

Отже відповідач не має повноважень вносити до Державного реєстру певну інформацію, а відповідно до Закону є лише його користувачем.

При цьому, контролюючий орган не вносив до Державного реєстру інформацію стосовно позивача як особи, яка займається незалежною професійною діяльністю, а лише обліковує позивача відповідно до пп. 4 п. 6.7 розділу VI Порядку №1588.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Донецькій області з ознакою незалежної професійної діяльності (адвокат) (а.с.28-31, 79)

05 липня 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області, на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у відношенні позивача складена вимога № Ф-408813-46 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальну суму 7413,14 грн., в тому числі: 7413,14 грн. недоїмка (а.с. 17).

05 липня 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області, на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у відношенні позивача складена вимога № Ф-408813-46-У про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальну суму 7413,14 грн., в тому числі: 7413,14 грн. недоїмка (а.с. 104).

04 вересня 2019 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області, на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у відношенні позивача складена вимога № Ф-408813-46 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальну суму 8331,20 грн., в тому числі: 8331,20 грн. недоїмка (а.с. 18).

09 жовтня 2019 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області, на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у відношенні позивача складена вимога № Ф-408813-46 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальну суму 7413,14 грн., в тому числі: 7413,14 грн. недоїмка (а.с. 19).

19 листопада 2019 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області, на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у відношенні позивача складена вимога № Ф-408813-46 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальну суму 9249,22 грн., в тому числі: 9249,22 грн. недоїмка (а.с. 20).

10 грудня 2019 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області, на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у відношенні позивача складена вимога № Ф-408813-46 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальну суму 8331,12 грн., в тому числі: 8331,12 грн. недоїмка (а.с. 21).

14 січня 2020 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області, на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у відношенні позивача складена вимога № Ф-408813-46 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальну суму 7413,02 грн., в тому числі: 7413,02 грн. недоїмка (а.с. 22).

13 лютого 2020 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області, на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у відношенні позивача складена вимога № Ф-408813-46 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальну суму 9128,10 грн., в тому числі: 9128,10 грн. недоїмка (а.с. 23).

04 березня 2020 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області, на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у відношенні позивача складена вимога № Ф-408813-46 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальну суму 8089,00 грн., в тому числі: 8089,00 грн. недоїмка (а.с. 24).

Згідно інтегрованої картки ОСОБА_1 з єдиного соціального внеску за позивачем рахується заборгованість з єдиного внеску станом на 29 лютого 2020 року. (а.с.105-107)

Суд першої інстанції задовольняючи позов виходив з того, що позивач не перебуває на обліку платника єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, отже, відповідач безпідставно встановив позивачу, як платнику єдиного внеску фізичною особою-підприємцем, ознаки незалежної професійної діяльності та нарахував на цій підставі єдиний внесок.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 14.1.226 пункту14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі- ПК України) самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

На підставі пункту 63.5 статті 63 ПК України, всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 65.1 статті 65 ПК України, взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

За приписами пункту 65.2 статті 65 ПК України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

При цьому, на підставі підпункту 65.4.4 пункту 65.4 статті 65 ПК України, контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Таким чином, податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік, як самозайнята особа.

За положенням пункту 164.1 статті 164 ПК України, базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до п.177.2ст.177та п.178.3ст.178цьогоКодексу.

Відповідно до положень пунктів 178.1, 178.2 статті 178 ПК України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі статтею 13 зазначеного Закону, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно рішення Конституційного суду України від 30.09.2009р. у справі №23-рп/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами, відтак, ширшою від діяльності адвоката.

Аналіз зазначеного свідчить, що адвокатська діяльність підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється статтею 178 ПК України, лише у випадку, якщо така особа не є працівником або зареєстрована як фізична особа-підприємець та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб, відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ) єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ встановлено, що платниками єдиного внеску є:

-фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

-особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Отже, законодавець розмежовує платників єдиного внеску на фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Згідно пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VІ, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

На підставі пункту 3 частини першо статті 7 Закону № 2464-VІ, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VІ, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4,5 та 5-1ч астини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску є особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, в тому числі адвокатську діяльність. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності.

При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 2464-VI взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Згідно частини третьої статті 5 Закону № 2464-VI, взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1 до Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1162 від 24.11.2014 (далі Порядок №1162)

Як визначено пунктом 3 розділу І Порядку №1162 цей порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Порядку № 1162 взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб - підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»(далі - Закон № 755-IV)

Згідно пункту 1 розділу ІІІ Порядку №1162 взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється діяЗакону № 755-IV, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку.

На підставі пункту 2 розділу ІІІ Порядку № 1162 платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першоїстатті 4 Закону № 2464-VI, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності.

Як визначено пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 1162 платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755-IV, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку.

Виходячи з наведеного, суд зазначає, що законодавець розмежовує фізичних осіб-підприємців, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, при цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом України № 2464 не передбачений.

На підставі абзацу 2 частини третьої статті 16 Закону № 2464-VI ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування

Абзацем 3 частини першої статті 20 Закону № 2464-VI визначено, що реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами (абзац 3 частини 2статті 20 Закону № 2464-VI).

Порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з реєстру застрахованих осіб визначається Положенням про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженогопостановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1 (далі - Положення № 10-1).

З метою забезпечення обробки інформації в реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки (пункт 1 розділу ІІІ Положення № 10-1).

Облікова картка відкривається в разі, зокрема, надходження у складі звітності відомостей про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; в інших випадках, передбаченихЗаконом № 2464-VI(пункт 2 розділу ІІІ Положення № 10-1).

За змістом пункт 2 розділу ІV Положення № 10-1 до облікових карток реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску до ДФС України, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів, визначає Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженогонаказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435(далі - Порядок № 435).

Пунктом 16 розділу ІV Порядку № 435 передбачено, що фізичні особи - підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі звіти щодо сум нарахованого єдиного внеску (додаток 5).

Відповідно до п.19 розділу IV Порядку № 435, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, отримують дохід від цієї діяльності та одночасно є фізичними особами-підприємцями, формують та подають до органів доходів і зборів окремі Звіти відповідно до виду діяльності та обраної системи оподаткування.

За змістом вищезазначених норм, особа, яка одночасно здійснює незалежну професійну діяльність та є фізичною особою-підприємцем, підлягає взяттю на облік лише як фізична особа-підприємець.

Також, системний аналіз норм свідчить про відсутність повноважень у контролюючого органу за власною ініціативою без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи - підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до Пенсійного фонду України щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом № 2464-VI, як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Суд зазначає, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є найманим працівником або підприємцем в межах такої незалежної професійної діяльності, та що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності.

Таким чином, оскільки особа зареєстрована, як фізична особа-підприємець відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», до неї не можуть застосовуватись положення ч. 3 ст. 5 Закону №2464, що підтверджуються положеннями п.2 ч.1 ст.7 Закону України № 2464. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Матеріали справи свідчать, що позивач має право на заняття адвокатською діяльністю. Згідно з відомостями, наявними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності позивача, як ФОП, є, зокрема, діяльність у сфері права за кодом згідно КВЕД 69.10, що відповідає діяльності позивача, як самозайнятої особи.

Отже, позивач є самозайнятою особою та здійснює як підприємницьку діяльність, так і незалежну професійну діяльність. Позивач сплачує єдиний соціальний внесок в розмірах, що не є меншим ніж мінімально дозволений чинним законодавством та не має заборгованості зі такими зобов`язаннями.

Оскільки позивач зареєстрований, як фізична особа-підприємець, згідно Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", до нього не можуть застосовуватись положення ч. 3 ст. 5 Закону № 2464-VI.

Тому, в даному випадку, відсутні підстави вважати підприємницьку діяльність позивача відмінною від незалежної професійної діяльності.

Таким чином, позивач, перебуваючи на податковому обліку, як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, повинен вести єдиний податковий облік та сплату податків, у тому числі і сплату єдиного внеску, саме як фізична особа-підприємець за видом діяльності у сфері права (КВЕД 69.10).

Сплата позивачем єдиного внеску за двома підставами, а саме як фізичною особою - підприємцем, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, та особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність з того ж виду діяльності за КВЕД, спричиняє подвійну його сплату, що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Така правова позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 03.08.2018 року у справі №817/505/18, від 05.11.2018 року у справі №820/1538/17, Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 520/3939/19.

Згідно з підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Практика Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків, слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи Серков проти України (заява № 39766/05), Щокін проти України (заяви № 23759/03 та №37943/06), які відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

З огляду на викладене, суд вважає, що винесені відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) не відповідають критерію «пропорційності», адже у такий спосіб не дотримано справедливої рівноваги між інтересами держави та інтересами особи - позивача.

Таким чином, відповідач безпідставно здійснив подвійне нарахування позивачу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із такого виду діяльності позивача як здійснення незалежної професійної діяльності.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірні вимоги суперечать податковому законодавству, єпротиправними та підлягають скасуванню.

Є безпідставними доводи відповідача, що позивач, як особа, яка проводить незалежну професійну діяльність, зобов`язаний визначати базу нарахування ЄВ, незважаючи на наявність статусу фізичної особи-підприємця, оскільки, як вже зазначалося вище, право контролюючого органу взяти на облік як платника єдиного внеску особу, яка провадить незалежну професійну діяльність і не перебуває на такому обліку може бути реалізоване виключно в разі подання цією особою відповідної заяви.

Оскільки позивач не надавав відповідної заяви про взяття на облік платників єдиного внеску як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не надає звітності як такий платник, тому відповідач безпідставно встановив позивачу як платнику єдиного внеску (фізичній особі - підприємцю) ознаку незалежної професійної діяльності та нарахував на цій підставі єдиний внесок.

Є неприйнятними доводи апелянта, що не можна зобов`язувати податковий орган видалити з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості про ФОП ОСОБА_1 , як платника ЄВ, як особи, що здійснює незалежну професійну діяльність, бо Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, - оскільки суд першої інстанції такого обов`язку відповідачу не визначав, а з врахуванням ефективного способу захисту порушених прав позивача визнав протиправними дії податкового органу щодо взяття на облік позивача, як особу, що проводить незалежну професійну діяльність, та скасував таке взяття на облік з дати обліку з 19.02.2018 року.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року у справі №200/3161/20-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року у справі №200/3161/20-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 20 жовтня 2020 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

А.В. Гайдар