Справа № 440/2242/19
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 р.Справа № 440/2242/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Ситніка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, м. Полтава, повний текст складено 06.12.19 року по справі № 440/2242/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі за текстом також відповідач, ГУНП в Полтавській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" № 704 від 08.05.2019 щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" №704 від 08.05.2019 щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права та має місце невідповідність висновків, викладених у оскаржуваному рішенні обставинам справи. Наводить обставини справи, зазначені ним у відзиві на позовну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач звертає увагу на те, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок щодо ненадання відповідачем належних, достатніх та допустимих доказів за європейським стандартом доказування «поза розумним сумнівом» на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", абзацу 6 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України від 09.11.2016 за № 1179. За результатами апеляційного перегляду просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання суду апеляційної інстанції не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника позивача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що старший сержант поліції ОСОБА_1 проходить службу на посаді поліцейського відділення конвойної служби ізолятора тимчасового утримання № 6 ГУНП в Полтавській області.

Згідно із Наказом ГУНП в Полтавській області № 408 від 19.03.2019, у зв`язку із черговими виборами Президента України, старший сержант поліції ОСОБА_2 був відряджений та закріплений за ДВК № 531014 (міжгалузеве підприємство залізничного транспорту по вул. Метеорологічній, 39 в м. Лубни).

31.03.2019 біля приміщення ДВК № 531014 ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, за фактом отримання яких було проведено службове розслідування та за результатами якого дисциплінарною комісією 26.04.2019 складено висновок службового розслідування за фактом тілесних ушкоджень поліцейським відділення конвойної служби ізолятора тимчасового тримання № 6 ГУНП старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , затверджений начальником ГУНП в Полтавській області полковником поліції ОСОБА_3 /а.с. 21-28/.

Дисциплінарна комісія дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження внаслідок недотримання трудової дисципліни, яке виразилося в порушенні п. 1 п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", абзацу 6 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських.

Згідно із пунктом 4 вказаного висновку дисциплінарна комісія вирішила за скоєння дисциплінарного проступку, поліцейському відділення конвойної служби ізолятора тимчасового утримання № 6 ГУНП в Полтавській області старшому сержанту поліції ОСОБА_1 оголосити догану.

Відповідно до пункту 1 наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" № 704 від 08.05.2019 за скоєння дисциплінарного проступку, що виразилося у порушенні п. 1 п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 за № 580-VІІІ, абзацу 6 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України від 09.11.2016 за № 1179, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року за № 1576/29706, поліцейському відділення конвойної служби ізолятора тимчасового утримання № 6 ГУНП в Полтавській області старшому сержанту поліції ОСОБА_1 оголошено догану /а.с. 94/.

Позивач не погодився із вказаним рішенням Головного управління Національної поліції в Полтавській області та оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із відсутності належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", абзацу 6 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VІІІ визначено основні обов`язки поліцейського, зокрема, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції України, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків (ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Так, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Згідно із частинами 1-5 статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

З аналізу викладених вище норм убачається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, види дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування.

Порядок проведення службових розслідувань регулюється Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим Наказом МВС України № 893 від 07.11.2018.

Згідно із пунктом 1 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 розділу VІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Абзацом 6 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016 визначено, що під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відповідно до наказу ГУНП № 408 від 19.03.2019 залучалися до забезпечення публічної безпеки й порядку під час виборчого процесу у форменому одязі з табельною вогнепальною зброєю та несли службу на ДВК № НОМЕР_1 у зв`язку з реалізацією права голосу на виборах Президента України.

31.03.2019 близько 21-00 старший сержант поліції ОСОБА_1 , вийшовши з приміщення виборчої дільниці надвір, побачив декількох невідомих осіб у нетверезому стані, які проходячи повз приміщення виборчої дільниці порушували публічний порядок та виражалися нецензурною лайкою. На зазначені дії ОСОБА_1 відреагував, зробивши невідомим особам зауваження, після чого останні наблизились до вказаного вище працівника поліції та несподівано, на думку ОСОБА_1 , нанесли йому удари руками по голові та залишили місце події у невідомому напрямку. В результаті неправомірних дій невідомих нападників, ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді: "ЗЧМТ, струс головного мозку, садна тім`яної та лобної ділянки голови".

За висновками службового розслідування, проведеного за фактом отримання 31.03.2019 ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, дисциплінарною комісією встановлено порушення службової дисципліни з боку старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , яке виразилося в порушенні п. 1 п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", абзацу 6 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських /т. 1 а.с. 21-27/.

Так, ОСОБА_1 , в порушення рекомендацій, визначених Пам`яткою забезпечення публічної безпеки й порядку під час виборчого процесу, залишив з власної ініціативи у нічний час приміщення виборчої дільниці для вживання тютюнових виробів.

Зважаючи на висновки дисциплінарної комісії, Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" № 704 від 08.05.2019 поліцейському відділення конвойної служби ізолятора тимчасового утримання № 6 ГУНП в Полтавській області старшому сержанту поліції ОСОБА_1 оголошено догану.

На підтвердження обставин щодо вживання ОСОБА_1 тютюнових виробів в невстановленому місці 31.03.2019 під час виконання службових обов`язків на ДВК № 531014 представником відповідача надані до справи матеріали службового розслідування № 96 за фактом отримання тілесних ушкоджень поліцейським відділення конвойної служби ІТТ № 6 ГУНП старшим сержантом поліції ОСОБА_1 /т. 1 а.с. 20-97/ та відеоматеріали на електронному носії: диск DVD+r 4,7 gb/120min/16x CPDR47C-CSMWP03-1239 J501.

З приводу інформації, яка міститься на вищевказаному електронному носії, слід зазначити таке.

Досліджений оптичний диск DVD+r 4,7 gb/120min/16x CPDR47C-CSMWP03-1239 J501 містить два окремих відеофайла.

Відеофайл під назвою "Офис ІР 192.168.1.25_ch14_59" містить відео, на якому видно силует людини (особа 1), яка перебуває біля входу в адміністративну будівлю (00:00:33), до якої підходять дві інші людини (особа 2, особа 3) та завдають удари особі 1 (00:01:56), після чого остання падає.

Відеофайл під назвою "Офис ІР 192.168.1.25_ch16_28" містить відео, на якому видно людину, яка знаходиться біля входу в адміністративну будівлю (00:32:26).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач заперечив те, що на відео зафіксований саме він.

Водночас, колегія суддів зазначає, що якість відео не дозволяє зробити однозначний висновок про те, що на них зображений позивач, а також, що останній вживає тютюнові вироби 31.03.2019 під час виконання службових обов`язків на виборчій дільниці № 531014.

Враховуючи вищенаведене, суд відхиляє надані відповідачем до матеріалів справи відеозаписи як належні докази підтвердження порушення позивачем службової дисципліни.

Колегія суддів також не бере до уваги пояснення заступника начальника Лубенського ВП ГУНП - начальника сектору кримінальної поліції ОСОБА_5 та заступника начальника Лубенського ВП Васільєва О. І. з приводу вживання позивачем тютюнових виробів як причини виходу позивача з приміщення виборчої дільниці, оскільки вони не були свідками цих подій, а пояснення надавались ними зі слів позивача /т. 1 а.с. 67, 68/.

Крім того, сам позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції категорично заперечив факт паління і те, що ним надавалися такі пояснення вищевказаним особам.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити на те, що перевірка доказів на їх достовірність та допустимість у дисциплінарній справі не містить чітко визначених законодавством України умов та вимог на відміну від перевірки доказів у адміністративному провадженні. Однак, незалежно від виду провадження, ознаки допустимості виключають суперечливість поєднання змісту та форми доказу. Останній критерій є обов`язковою ознакою для правової придатності доказу та його достовірності, що, в свою чергу, визначає якісну оцінку вже наявного доказу як належного та допустимого, тобто дозволяє перевірити його правдоподібність та відповідність реальній дійсності у співвідношенні з іншими засобами доказування.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях встановив критерії, які національні суди повинні застосовувати при здійсненні контролю за оцінкою доказів, яку адміністративний орган проводить перед прийняттям дискреційного рішення.

Так, у рішенні від 22.11.1995 у справі "Брайєн проти Об`єднаного Королівства" зазначається, що суд повинен встановити, чи не є висновки адміністративного органу щодо фактів у справі "довільними та нераціональними". Європейський суд з прав людини визнав такими, що відповідають Конвенції національні законодавство та практика, при яких суди мають право скасувати дискреційні адміністративні акти, коли: 1) ці акти ґрунтуються на висновках, що зроблені на основі неналежних доказів або без зважання на належні докази, 2) докази, на які спирається адміністративний орган, не здатні обґрунтувати висновок щодо обставин у справі; 3) жодна посадова особа за належного підходу на основі відповідних доказів не дійшла б тих висновків, на яких ґрунтується оскаржений адміністративний акт (п. 44 CASE OF BRYAN v. THE UNITED KINGDOM).

Колегія суддів зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого наказу про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Оскаржуваний наказ прийнятий за висновками службового розслідування, матеріали якого є суперечливими та такими, що здійснені на підставі доказів та пояснень свідків, які беззаперечно не свідчать про наявність у позивача вини у вчиненні проступку, за яке він притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Отже, під час розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення дисциплінарного проступку позивачем.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, доводи сторін спору, врахувавши вищезазначені норми матеріального права та процесуального права, зокрема, щодо оцінки доказів, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року по справі № 440/2242/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 19.10.2020 року