Справа № 640/17631/19
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Кучми А.Ю., Бєлової Л.В.

за участю секретаря Юрковець А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2020 р. у справі за адміністративним позовом Державної служби геології та надр України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає протиправною постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 16 692,00 грн., у зв`язку із тим, що підстави для стягнення такого збору відсутні.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Акціонерне товариство "Укргазвидобування" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Наголошує, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києсва від 12.11.2018 року у справі № 826/11785/17, яке залишене без змін рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2019 року, позов ПАТ «Укргазвидобування» задоволено частково: зобов`язано Державну службу геології та надр України повторно розглянути заяву ПАТ «Укргазвидобування», подану листом від 03.02.2017 року № 3/2-01-990 щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) площі Созанського, розташованої в межах південно-західної частини північно-західного шельфу Чорного моря, строком на 30 років, з урахуванням висновків суду.

Також, апелянт вказує на те що, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не врахував, що згідно з резолютивною частиною рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2018 року у справі № 826/11785/17 повторний розгляд заяви АТ «Укргазвидобування», подану листом від 03.02.2017 року № 3/2-01-990 повинен був здійснений Держгеонадра з урахуванням висновків суду, наведених у мотивувальній частині цього рішення, а отже рішення виконано не належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем від 28 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження №59909662 з виконання виконавчого листа №826/11785/17, виданого 01 квітня 2019 року Окружним адміністративним судом міста Києва, про зобов`язання Державної служби геології та надр України повторно розглянути заяву Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", подану листом від 03 лютого 2017 року №3/2-01-990 щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і гази (промислова розробка родовищ) площі Созанського, розташованої в межах південно-західної частини північно-західного шельфу Чорного моря, строком на 30 років, з урахуванням висновків суду. Надано боржнику десятиденний строк для виконання рішення суду. Стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 16 692,00 грн.

Крім того, постановою від 28 серпня 2019 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем стягнуто з Державної служби геології та надр України виконавчий збір у розмірі 16 692,00 грн.

Позивач звертаючись із даним позовом до суду зазначає, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору від 28 серпня 2019 року підлягає скасуванню з огляду на те, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року у справі №826/11785/17, на підставі якого видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, ним було фактично виконано самостійно в повному обсязі без примусового виконання і проведення будь-яких виконавчих дій.

Так, позивач вказує, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року у справі №826/11785/17 ним повторно розглянуто заяву Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", подану листом від 03 лютого 2017 року №3/2-01-990 щодо отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і гази (промислова розробка родовищ) площі Созанського, розташованої в межах південно-західної частини північно-західного шельфу Чорного моря, строком на 30 років та передано її на розгляд Комісії з питань надрокористування.

З урахуванням висновків Комісії з питань надрокористування (протокол від 19 квітня 2019 року № 4/2019), Державною службою геології та надр України видано наказ від 16 серпня 2019 року №292 "Про прийняте рішення щодо надання спеціального дозволу на користування надрами", пунктом 1 якого Публічному акціонерному товариству "Укргазвидобування" відмовлено в наданні спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і гази (промислова розробка родовищ) площі Созанського, розташованої в межах південно-західної частини північно-західного шельфу Чорного моря, строком на 30 років.

Зазначений наказ розміщено на офіційному веб-сайті Держгеонадр в розділі "Діяльність - Накази Держгеонадр".

Натомість, відповідач вважає, що з наданих позивачем документів не вбачається фактичного виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року у справі №826/11785/17, зокрема, зазначає, що доводи позивача, викладені в заяві про закінчення виконавчого провадження від 12 вересня 2019 року зводяться до його незгоди з висновками, викладеними в названому рішенні суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем виконано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2018 року добровільно.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404, у редакції на момент винесення оспорюваної постанови).

Згідно із ст. 1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404 передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частиною четвертою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Отже, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року у справі №826/11785/17 визнано протиправною бездіяльність Державної служби геології та надр України щодо нездійснення розгляду та неприйняття рішення у встановлений строк з приводу заяви Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", поданої листом від 03 лютого 2017 року №3/2-01-990, щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і гази (промислова розробка родовищ) площі Созанського, розташованої в межах південно-західної частини північно-західного шельфу Чорного моря, строком на 30 років; зобов`язано Державну службу геології та надр України повторно розглянути заяву Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", подану листом від 03.02.2017 року №3/2-01-990 щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і гази (промислова розробка родовищ) площі Созанського, розташованої в межах південно-західної частини північно-західного шельфу Чорного моря, строком на 30 років, з урахуванням висновків суду.

Крім того, зі змісту рішення вбачається висновок суду щодо протиправної бездіяльності Державної служби геології та надр України щодо неприйняття рішення у встановлений строк з приводу поданої позивачем 03 лютого 2017 року заяви про надання спеціального дозволу на користування надрами, необхідність оформлення такого рішення у формі наказу та на підставі висновків Комісії з питань надрокористування.

Належним та ефективним способом захисту прав позивача у справі №826/11785/17 суд визнав зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 23.03.2017 року разом з доданими до неї документами, з урахуванням при цьому висновків суду, викладених у рішенні.

При цьому, судом зазначено, що не підлягає задоволенню вимога позивача про зобов`язання Державної служб геології та надр України вчинити дії з надання Публічному акціонерному товариству "Укргазвидобування" спеціального дозволу на користування надрами, оскільки суд не може підміняти державний орган, дії якого оскаржуються, та приймати замість нього рішення, яке належить до компетенції виключно цього органу, так як такі дії суду виходять за межі визначених йому законодавцем повноважень.

З матеріалів даної справи вбачається, що позивач на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року у справі №826/11785/17 повторно розглянув заяву Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", подану листом від 03.02.2017 р. №3/2-01-990 щодо отримання спеціального дозволу на користування надрами та передав її на розгляд Комісії з питань надрокористування, як того вимагають приписи Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року №615, який регулює питання надання спеціальних дозволів на користування надрами у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також процедуру продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу, внесення змін до нього (далі - Порядок №615).

З урахуванням висновків Комісії з питань надрокористування (протокол від 19 квітня 2019 року № 4/2019), Державною службою геології та надр України видано наказ від 16 серпня 2019 р. №292 "Про прийняте рішення щодо надання спеціального дозволу на користування надрами", пунктом 1 якого Публічному акціонерному товариству "Укргазвидобування" відмовлено в наданні спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і гази (промислова розробка родовищ) площі Созанського, розташованої в межах південно-західної частини північно-західного шельфу Чорного моря, строком на 30 років.

Як вбачається, з протоколу засідання Комісії з питань надрокористування від 19.04.2019 року № 4/2019 та прийнятого на його підставі наказу від 16.08.2019 року № 292 єдиною підставою для прийняття рішення Державної служби геології та надр України про відмову в надання АТ «Укргазивдобування» спеціального дозволу на користування надрами зазначено втрата чинності пп. 13 п. 8 Порядку № 615 на момент прийняття рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями частини першої ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Крім того, з аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Отже, основним призначенням стадії виконавчого провадження є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

В обґрунтування своєї позиції щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2018 по справі №826/11785/17 в повному обсязі, позивач посилається на добровільне виконання рішення, посилаючись на наказ від 16.08.2018 № 292, який за його твердженням, свідчить про наявність підстав для покладення на відповідача обов`язку скасувати спірну постанову про стягнення виконавчого збору.

Колегія суддів зазначає, що хоч даний наказ дійсно стосується результатів розгляду заяви АТ «Укргазвидобування» від 03.02.2017 № 3/2-01-988 щодо надання спеціального дозволу на надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) площі Созанського, розташованої в межах південно-західної частини північно-західного шельфу Чорного моря, строком на 30 років, з урахуванням висновків суду, проте, позивач не врахував висновки суду апеляційної інстанції, про застосування до спірних правовідносин положення нормативно-правових актів, які діяли на час чинності підпункту 13 пункту 8 Порядку №615, проте судом першої інстанції при розгляд справи цей висновок не був врахований.

За таких обставин, колегія суддів, дійшла висновку, що рішення Окружного адміністнратвиного суду м. Києві від 12.11.2018 року по справі № 826/11785/19 залишається не виконаним.

Інших доказів на підтвердження виконання рішення суду позивач суду не надав.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2020 року - скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді А.Ю. Кучма

Л.В. Бєлова

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2020 року.