Справа № 640/18731/19
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року м. Київ № 640/18731/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Генерального штабу Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України
про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Генерального штабу Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в якому просив:
- визнати протиправними та скасувати окремі положення наказу Генерального штабу Збройних Сил України № 264 від 19.07.2019р., що стосуються полковника ОСОБА_1 , в т.ч. п. 2, зобов`язати Генеральний штаб Збройних Сил України поновити ОСОБА_1 у військовому званні «Полковник»;
- визнати протиправними та скасувати наказ начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) ОСОБА_2 № 487 від 27.09.2019р., зобов`язати Генеральний штаб Збройних Сил України включити полковника ОСОБА_1 до списків особового складу Збройних Сил України з 19.07.2019р.;
- визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) ОСОБА_3 № 215 від 30.09.2019р., зобов`язати військову частину НОМЕР_1 включити полковника ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 19.07.2019 та виплатити усі належні йому відповідно до закону види грошового забезпечення починаючи з 01.07.2019р. до моменту набрання рішенням законної сили.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем порушено порядок проведення службового розслідування, а відтак висновки такого розслідування не можуть слугувати підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. З огляду на вищевикладене просить задовольнити позовні вимоги.
Відповідачами подано відзиви на адміністративний позов в якому зазначають, що оскаржувані накази є законними та обґрунтованими, а відтак відсутні підстави для їх скасування та задоволення позовних вимог.
Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , полковник, з 27.03.2018р. обіймав посаду начальника групи напрямків відділу напрямків центру поточних операцій Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 30.09.2019р. № 313/1689. (а.с. 20)
Наказом Командувача об`єднаних сил від 16.06.2019р. № 501 «Про призначення службового розслідування», з метою встановлення причин та умов, що сприяли скоєнню позивачем правопорушення, а саме виконання службових обов`язків у стані алкогольного сп`яніння, залишення 14.06.2019р. всупереч встановленого порядку розташування базового табору «Світязь» та встановлення ступеня вини посадови (службових) осіб проведено службове розслідування.
Наказом Командувача об`єднаних сил від 23.06.2019р. № 540 «Про результати службового розслідування» наказано начальнику групи персоналу Об`єднаного командного пункту об`єднаних сил за результатами проведеного службового розслідування до 27.06.2019р. підготувати клопотання на начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності владою вищого командування вказаних військовослужбовців, в т. ч. ОСОБА_1 , за неналежне виконання обов`язків військовослужбовця, порушення Військової присяги, військової дисципліни та вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині не вживання спиртних напоїв під час виконання обов`язків військової служби, порушення вимог статей 6, 11, 13, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині обов`язку свято і непорушно додержуватися Військової присяги, законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконання службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами ЗСУ, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, звернення до свого безпосереднього начальника з особистих питань, зобов`язання додержання вимог безпеки, вжиття заходів до запобігання захворюванню, травматизму, утримання від шкідливих для здоров`я звичок, звернення до свого безпосереднього начальника з особистих питань головним оперативним черговим відділу поточних операцій центру оперативного управління Об`єднаного командного пункту об`єднаних сил полковником ОСОБА_1 , який з метою виїзду з базового табору «Світязь» ввів в оману свого безпосереднього начальника, без дозволу залишив базовий табір «Світязь», не відпочивав у нічний час у визначеному спальному приміщенні у готовності до зайняття робочого місця, знаходився у стані алкогольного сп`яніння на бойовому чергуванні в особливий період, можливо розголосив (втратив) відомості військового характеру, що становлять державну таємницю та ухилився від військової служби шляхом самокалічення або іншим способом накладення дисциплінарного стягнення «позбавлення військового звання». (а.с. 125-130)
На підставі вищезазначеного наказу начальником Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України винесено наказ від 19.07.2019р. № 264 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» відповідно до п. 2 якого за порушення вимог абз. 2, 5, 7, 8, 10, 11 ст. 11, 12, 13, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абз. 2, 3, 6 ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та п. 4.15 наказу Командувача об`єднаних сил від 27.06.2019р. № 407 дск «Про організацію роботи та чергування на Об`єднаному командному пункті об`єднаних сил», усунення від виконання функціональних обов`язків за посадою на начальника групи напрямків відділу напрямків центру поточних операцій військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 наказано накласти дисциплінарне стягнення «позбавлення військового звання». (а.с. 68)
Наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 27.09.2019р. № 487 відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивача звільнено з військової служби у запас за п.п. «є» (у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку) та виключено зі списків особового складу ЗСУ від 19.07.2019р. (а.с. 12)
Водночас, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.09.2019р. № 215 з 19.07.2019р. позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Солом`янського районного у місті Києві військового комісаріату.
Позивач вважаючи притягнення його до дисциплінарної відповідальності з подальшим звільненням незаконним, звернувся до суду для захисту своїх прав, свобод та законних інтересів до суду.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статут внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.2019р. № 548-XIV (далі Статут № 548-XIV).
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Статуту № 548-XIV, військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.
Згідно з ст. 5, 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ № 548-XIV, внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Відповідно до ст. 11-14, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ № 548-XIV, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:
свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;
постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;
дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;
поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;
бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;
вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;
виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно з ст. 26, 27 Статуту внутрішньої служби ЗСУ № 548-XIV, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Відповідно до ст. 58, 59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ № 548-XIV, командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.
Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.
Командир (начальник) зобов`язаний:
планувати роботу і здійснювати заходи щодо підтримання та удосконалення бойової та мобілізаційної готовності і вимагати їх виконання, своєчасно вносити до планів роботи необхідні зміни (уточнення), вживати заходів для охорони державної таємниці, забезпечення прихованого управління військами;
негайно доповідати старшому командиру (начальнику) про кримінальне чи корупційне правопорушення, вчинене підлеглим військовослужбовцем, а командир (начальник) військової частини (установи) - негайно повідомляти про це відповідному прокурору, а в разі вчинення кримінального чи корупційного правопорушення військовослужбовцем Збройних Сил України - начальнику відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України;
знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань;
організовувати та безпосередньо керувати бойовою підготовкою, здійснювати контроль за її ходом, об`єктивно оцінювати досягнуті підлеглими результати, підбивати підсумки й заохочувати кращих, узагальнювати та впроваджувати передовий досвід у практику навчання особового складу, ефективно використовувати навчально-матеріальну базу, спрямовувати кошти та матеріальні засоби на вдосконалення цієї бази;
постійно вдосконалювати особисту підготовку та майстерність підпорядкованих командирів (начальників), методи керівництва військовою частиною, кораблем (підрозділом), особисто проводити навчання та заняття з особовим складом військової частини, корабля (підрозділу), займатися правовим вихованням підлеглих, своєчасно вживати заходів для виконання завдань соціально-психологічного забезпечення бойової підготовки;
завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності;
встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України;
показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності;
постійно виховувати підлеглих у дусі гуманізму та людяності, спираючись при цьому на загальновизнані принципи міжнародного права;
проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові);
виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності, вникати в проблеми їх побуту, забезпечувати соціальну та правову захищеність, у разі необхідності клопотати за них перед старшими командирами (начальниками);
знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями;
організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту;
організовувати культурно-освітню роботу, створювати умови для зміцнення здоров`я та фізичного розвитку;
здійснювати заходи щодо безпеки особового складу військової частини, корабля (підрозділу) та інших осіб під час роботи з озброєнням, бойовою та іншою технікою, обладнанням, проведення стрільб, навчань, несення вартової і внутрішньої (чергової та вахтової) служби, виконання інших військових обов`язків;
особисто керувати кадровою роботою та відбором кандидатів для вступу до військово-навчальних закладів;
організовувати експлуатацію, збереження і використання за призначенням казармено-житлового фонду, комунальних споруд, інженерних мереж, наданих для розквартирування військових частин і підрозділів;
контролювати додержання заходів пожежної безпеки у військовій частині, на кораблі (у підрозділі);
вживати заходів для охорони довкілля в місцях розташування та дій військ;
організовувати та здійснювати заходи, спрямовані на захист особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки і майна від зброї масового ураження, звичайних засобів ураження;
під час вирішення питань, пов`язаних з трудовою діяльністю працівників, суворо додержуватися законодавства про працю;
вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, кораблю (підрозділу).
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначається Дисциплінарним статутом Збройних сил України затвердженим Законом України від 24.03.1999р. № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут ЗСУ № 551-XIV).
Відповідно до ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ № 551-XIV, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Згідно з ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ № 551-XIV, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:
додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів;
бути пильним, зберігати державну та військову таємницю;
додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;
виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;
поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;
не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ № 551-XIV, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Згідно з ст. 83, 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ № 551-XIV, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до ст. 85, 86, 88 Дисциплінарного статуту ЗСУ № 551-XIV, Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.
Так, підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначаються Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженим наказом МОУ від 21.11.2017р. № 608 (далі Порядок № 608).
Відповідно до п. 2 розділу I Порядку № 608, службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Згідно з п. 1 розділу II Порядку № 608, службове розслідування може призначатися у разі:
невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;
невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;
неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;
дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;
втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;
порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;
недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;
внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;
повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;
вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;
скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;
надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України Про запобігання корупції, а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Відповідно до п. 3 розділу II Порядку № 608, службове розслідування проводиться для встановлення:
неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;
причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;
вини військовослужбовця;
порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;
причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;
у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Згідно з п. 1, 3 розділу III Порядку № 608, рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Відповідно до п. 12-14 розділу III Порядку № 608, службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.
Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.
До строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування.
Одночасне проведення декількох службових розслідувань за одним випадком вчинення правопорушення не допускається.
У разі призначення службового розслідування старшим командиром (начальником) підлеглий за службовою підпорядкованістю командир (начальник) у разі незавершення раніше призначеного службового розслідування скасовує свій наказ про призначення службового розслідування.
Згідно з п. 1 розділу V Порядку № 608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Відповідно до п. 1-3, 5 розділу VI Порядку № 608, за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.
Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.
У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.
Про прийняте рішення повідомляється військовослужбовець, стосовно якого проводилося службове розслідування, а у випадку, передбаченому пунктом 7 розділу V цього Порядку, також начальник органу управління Військової служби правопорядку.
З матеріалів справи вбачається, що наказом Командувача об`єднаних сил від 16.06.2019р. № 501 «Про призначення службового розслідування», з метою встановлення причин та умов, що сприяли скоєнню позивачем правопорушення, а саме виконання службових обов`язків у стані алкогольного сп`яніння, залишення 14.06.2019р. всупереч встановленого порядку розташування базового табору «Світязь» та встановлення ступеня вини посадови (службових) осіб проведено службове розслідування.
Наказом Командувача об`єднаних сил від 23.06.2019р. № 540 «Про результати службового розслідування» наказано начальнику групи персоналу Об`єднаного командного пункту об`єднаних сил за результатами проведеного службового розслідування до 27.06.2019р. підготувати клопотання на начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності владою вищого командування вказаних військовослужбовців, в т. ч. ОСОБА_1 , за неналежне виконання обов`язків військовослужбовця, порушення Військової присяги, військової дисципліни та вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині не вживання спиртних напоїв під час виконання обов`язків військової служби, порушення вимог статей 6, 11, 13, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині обов`язку свято і непорушно додержуватися Військової присяги, законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконання службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами ЗСУ, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, звернення до свого безпосереднього начальника з особистих питань, зобов`язання додержання вимог безпеки, вжиття заходів до запобігання захворюванню, травматизму, утримання від шкідливих для здоров`я звичок, звернення до свого безпосереднього начальника з особистих питань головним оперативним черговим відділу поточних операцій центру оперативного управління Об`єднаного командного пункту об`єднаних сил полковником ОСОБА_1 , який з метою виїзду з базового табору «Світязь» ввів в оману свого безпосереднього начальника, без дозволу залишив базовий табір «Світязь», не відпочивав у нічний час у визначеному спальному приміщенні у готовності до зайняття робочого місця, знаходився у стані алкогольного сп`яніння на бойовому чергуванні в особливий період, можливо розголосив (втратив) відомості військового характеру, що становлять державну таємницю та ухилився від військової служби шляхом самокалічення або іншим способом накладення дисциплінарного стягнення «позбавлення військового звання». (а.с. 125-130)
Одночасно, у вказаному наказі зазначено, що факт виконання службових обов`язків у стані алкогольного сп`яніння, на бойовому чергуванні в особливий період, а також залишення 14.06.2019р. всупереч встановленого порядку розташування базового табору «Світязь» головним оперативним черговим відділу поточних операцій центру оперативного управління Об`єднаного командного пункту об`єднаних сил полковником ОСОБА_1 підтверджено. Так, позивач вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Більше того в наказі наголошено, що: «алкогольні напої полковник ОСОБА_1 вживав в нiч з 14 на 15 червня 2019р. у розважальному закладi кафе «Лагуна» м. Часiв Яр спiльно з механіком-радіотелефоністом вiддiлення зв`язку та iнформатизацiї Радехівського районного військового комiсарiату Львiвської областi солдатом ОСОБА_4 , яка в подальшому була виявлена неподалiк кафе «Лагуна» з тяжкими множинними тiлесними ушкодженнями голови, через якi ІНФОРМАЦІЯ_1 померла в реанiмацiї Вiйськового медичноrо клiнiчного центру Пiвнiчного регiону, м. Харкiв. За даним фактом органами Нацiональної полiцiї України до Єдиного реєстру досудових розслiдувань внесенi вiдомостi щодо кримiнального правопорушення, передбаченого частиною 1 статтi 121 КК України «Умисне тяжке тiлесне ушкодження».
… в своїх поясненнях позивач засвiдчує, що весь час перебування поза мiсцем несення служби вiн проводив на власний розсуд вживаючи алкогольнi напої.
З метою отримання дозволу на залишення базового табору «Свiтязь» полковник ОСОБА_1 , будь-якого рапорту за пiдпорядкованiстю не подавав, ввiв в оману свого безпосередньоrо керiвника - начальника вiддiлу поточних операцiй центру оперативного управлiння Об`єднаноrо командного пункту об`єднаних сил полковника ОСОБА_5 , а саме сказав, що до нього приїжджає дружина та вiн хоче провести з нею вiльний вiд виконання службових обов`язків час. Ураховуючи зазначену обставину, полковник ОСОБА_6 дозволив полковнику ОСОБА_1 виїжджати iз базового табору «Свiтязь» у денний час 11, 12 та 13 червня 2019 року. 14 червня 2019 року полковник ОСОБА_1 покинув без дозволу базовий табір «Світязь» Зазначений час полковник ОСОБА_1 проводив спільно із покiйною солдатом ОСОБА_4 в м. Бахмут, м. Часiв Яр.
Крім того, за результатами слідчих дій, які проводились в рамках розслiдування кримiнального провадження оперативно-слідчою групою в особистих речах полковника ОСОБА_1 було виявлено USB флеш-накопичувач, за результатами аналiзу якого 16 червня 2019 року до ЄРДР військовим прокурором Донецькоrо гарнiзону внесено вiдомостi за фактом розголошення полковником ОСОБА_1 . вiдомостей вiйськового характеру, що становлять державну таємницю iз правовою кваліфікаією з частиною 1 статтi 422 КК України «Розголошення відомостей вiйськового характеру, що становлять державну таємницю, або втрата документiв чи матерiалiв, що мiстять такi відомості».
19 червня 2019 року близько 09.00 в базовому таборi Об`єднаного командного пункту об`єднаних сил «Свiтязь», пiд час перебування в кiмнатi вiдпочинку особового складу, полковник ОСОБА_1 , зiбравши особистi речi та пiдготувавшись до госпiталiзацiї, здiйснив собi порiзи обох передплiчь лезом вiд бритви. Таким чином, вчинив можливу спробу демонстративного самогубства, в результатi чого близько 10.20 його доставлено медичним транспортом до вiйськового мобiльного госпiталю м. Часiв Яр, де встановлено дiагноз: «множиню садни передньої поверхні передплічь; змішаний розлад емоцій і поведiнки ситуативно обумовлена з суїцидальною спробою», стан здоров`я задовiльний. За рiшенням лiкарiв полковник ОСОБА_1 для проведения обстеження та подальшого лiкування був направлений до вiйськовоrо медичного клiнiчного центру Пiвнiчного регiону м. Харкiв. Вiд надання будь-яких пояснень щодо зазначеного останнiй вiдмовився. На пiдставi вказаноrо, з урахуванням обставин отримання травми вiйськовим комендантом м. Часiв Яр на адресу вiйськової прокуратури Донецького гарнiзону направлено повiдомлення про вчинення кримiнального правопорушення, передбаченого статтею 409 Кримiнального кодексу України «Ухилення вiд вiйськової служби шляхом самокалiчення або iншим способом».
З вищевикладеного відповідач прийшов до висновку про те, що позивачем вчинено правопорушення, а саме виконання службових обов`язків на бойовому чергуванні у станi алкогольного сп`яніння, залишення 14 червня 2019 року всупереч встановленого порядку розташування базового табору «Свiтязь» за яке він підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності.
Обґрунтовуючи адміністративний позов ОСОБА_1 посилається виключно на допущені в ході проведення службового розслідування порушення, водночас факт вчинення правопорушення за яке його притягнуто до дисциплінарної відповідальності ним підтверджується та визнається.
Так, у відповіді на відзив позивач зазначив, що за вчинене адміністративне правопорушення він розкаявся та визнав свою провину. (а.с. 94 на звороті)
Водночас, наявність процесуальних порушень в ході службового розслідування не може бути самостійною правовою підставою для звільнення відповідача від дисциплінарної відповідальності за наявності обставин, які вказують на скоєння дисциплінарного проступку.
Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 06.02.2020р. у справі №300/1406/19, адміністративне провадження №К/9901/31316/19.
Більше того, судом встановлено, що постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.06.2019р. у справі № 219/6599/19, провадження № 3/219/2373/2019 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч. 3 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому вигляді становить 3655,00грн.
Вищезазначена постанова не була оскаржена позивачем та набрала законної сили 02.07.2019р.
Водночас, суд зазначає, що сам по собі висновок службового розслідування це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції.
Висновки та пропозиції із зазначенням міри юридичної відповідальності, в цьому випадку щодо накладення дисциплінарного стягнення приймаються посадовими особами на підставі юридичних фактів і норм права.
З наведеного випливає, що висновки службового розслідування є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.
Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 07.11.2019р. у справі №826/1610/18.
Доводи позивача про те, що він вже був покараний за результатом розгляду справи за правопорушення передбачене ст. 172-20 КУпАП (а.с. 94 на звороті), а відтак відсутні підстави для застосування до нього дисциплінарної відповідальності, суд вважає помилковими, оскільки один і той самий проступок може бути підставою для різних видів юридичної відповідальності, однією з яких є дисциплінарна.
З огляду на наведене правове регулювання вчинення адміністративного правопорушення може бути підставою для службового розслідування й застосування заходів дисциплінарного впливу й не ставиться у залежність від того, чи притягнута особа до адміністративної відповідальності. Водночас для притягнення до дисциплінарної відповідальності треба з`ясувати обставини скоєного, його причини та наслідки, а також вину особи. Усі ці питання з`ясовуються в рамках службового розслідування.
Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 07.11.2019р. у справі №826/1610/18.
Доводи позивача про те, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності із посиланням на вчинення ним кримінальних правопорушень є протиправним та посилання на ст. 62 Конституції України, суд вважає помилковими, оскільки суд не вирішує питання обґрунтованості такого обвинувачення в межах кримінального провадження.
Більше того, суд наголошує, що рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України. Предметом цього спору є порушення позивачем службової дисципліни.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85).
Одночасно, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 06.02.2020р. у справі №300/1406/19, адміністративне провадження №К/9901/31316/19.
Більше того, судом враховується той факт, що якщо позивач вважав висновки службового розслідування протиправними, останній мав право оскаржити наказ про його результати, водночас позивачем такий наказ не оскаржувався, а наказ Генерального штабу Збройних Сил України від 19.07.2019р. № 264, як вбачається з його змісту прийнятий на підставі наказу Командувача об`єднаних сил від 23.06.2019р. № 540 «Про результати службового розслідування».
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про підтвердження факту вчинення дисциплінарного правопорушення, а відтак відсутність підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних наказів відповідачів.
Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Одночасно, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 20.05.2019 (справа № 417/3668/17).
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Доказів, які б спростовували доводи відповідача, позивач суду не надав.
Керуючись ст. 242, 243, 251, 255 КАС України, -
В И Р І Ш И В :
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 255 КАС України та може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська