Справа № 826/3895/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3895/18 Суддя (судді) першої інстанції: Добрівська Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Оксененка О.М., Аліменка В.О., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант-Інжиніринг» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Атлант-Інжиніринг» (надалі за текстом - ТОВ «Атлант-Інжиніринг») звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.02.2018 року, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 2 878 197 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій з ТОВ «Ланмарк», ТОВ «Лостис», ТОВ «Компанія «Медіапрофгруп», ТОВ «ТД Лідер», ТОВ «Укрпромторг Альянс» суперечать дійсним обставинам та спростовуються первинними документами.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у м. Києві, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову.

Зокрема, скаржник зазначає, що перевіркою не підтверджується реальність здійснення господарських операцій у зв`язку з відсутністю усіх необхідних документів.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

У серпні 2018 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Кампані-Буд» змінило назву на ТОВ «Атлант-Інжиніринг».

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 17.01.2018 р. по 25.01.2018 р. посадовцями Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Кампані-Буд» з питань дотримання вимог податкового, валютного (бюджетного) законодавства, правильності визначення об`єкту оподаткування, повноти нарахування та сплати податків до бюджетів всіх рівнів за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016р.

Результати перевірки оформлено актом № 44/10-36-14-13/30473061 від 01.02.2018 р.

Згідно цьому акту позивачем, серед іншого, порушено вимоги ст.ст. 44, 198, 201 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України»), в результаті чого занижено податок на додану вартість на 1 918 799 грн.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

Відповідно до договору № 15/08 від 15.08.2016 р. ТОВ «Ланмарк» зобов`язалось виконати роботи по монтажу внутрішніх інженерних мереж, а ТОВ «Кампані-Буд» (попередня назва ТОВ «Промет») - прийняти та оплатити їх.

Відповідно до договору № 10-05/16 від 10.05.2016 р. ТОВ «Ланмарк» здійснило на адресу позивача поставку товару.

На підставі цих договорів були виписані податкові накладні на загальну суму 1 386 561 грн. 82 коп., у тому числі 231 093 грн. 63 коп. ПДВ.

Згідно договору субпідряду № 12/08 від 12.08.2016 р. та складених на його підставі податкових накладних ТОВ «Лостис» виконало роботи по монтажу внутрішніх інженерних мереж на суму 586 438 грн. 36 коп., у тому числі 97 739 грн. 73 коп. ПДВ.

За даними договору субпідряду № 01/08/16 від 01.08.2016 р., податкових накладних ТОВ «Компанія «Медіапрофгруп» виконало роботи по монтажу внутрішніх інженерних мереж на суму 4 209 735 грн. 36 коп., у тому числі 701 622 грн. 55 коп. ПДВ.

Відповідно до видаткової та податкової накладних позивач придбав у ТОВ «Укрпромторг Альянс» товар (вентилятор, гнучкі вставки, кріплення, дюбеля, болти та інш.) на суму 481 410 грн. 71 коп., у тому числі 80 235 грн. 12 коп. ПДВ.

Згідно договорам субпідряду № 04/07 від 04.07.2016 р., № 03/10 від 03.10.2016 р., № 05/08 від 05.08.2016 р., 05/09 від 05.09.2016 р., податковим накладним та актам приймання виконаних будівельних робіт ТОВ «ТД Лідер» виконало роботи по монтажу внутрішніх інженерних мереж на суму 4 848 645 грн., у тому числі 808 107 грн. 48 коп.

Розрахунки ТОВ «Кампані-Буд» здійснило шляхом безготівкового перерахунку коштів, а сплачений у складі вартості товарів та послуг ПДВ включило до складу податкового кредиту.

Разом з тим, ТОВ «Ланмарк», ТОВ «Лостис», ТОВ «Компанія «Медіапрофгруп», ТОВ «ТД Лідер» не подано податковий розрахунок сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків і сум утриманого з них податку за формою № 1ДФ та звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування.

Також, будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_1 пояснив, що статутний фонд ТОВ «Ланмарк» він не формував, доручень на ведення фінансово-господарської діяльності товариства не надавав та звітність до органів ДПІ не подавав.

Аналогічні покази щодо ТОВ «Лостис» дав ОСОБА_2 , а щодо ТОВ «Компанія «Медіапрофгруп» - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Аналізом Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що реалізований позивачеві товар ТОВ «Укрпромторг Альянс» придбало у ТОВ «Ланмарк». У свою чергу постачальником ТОВ «Ланмарк» було ТОВ «Лостис», а останнє, як зазначалось вище, податковий розрахунок сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків і сум утриманого з них податку за формою № 1ДФ та звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування не подавало.

Із наведеного відповідач дійшов висновку, що фактичне здійснення господарських операцій не відбулося.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27.02.2018 року, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 2 878 197 грн., у тому числі 1 918 798 грн. за основним платежем та 959 399 грн. за штрафними санкціями.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпунктів 2.1, 2.2 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

За змістом наведених правових норм податковий кредит для визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

На підтвердження товарності укладених угод позивачем було надано копії: договорів № 15/08 від 15.08.2016 р., № 10-05/16 від 10.05.2016 р., № 12/08 від 12.08.2016 р., № 01/08/16 від 01.08.2016 р., № 04/07 від 04.07.2016 р., № 03/10 від 03.10.2016 р., № 05/08 від 05.08.2016 р., 05/09 від 05.09.2016 р., видаткових накладних, податкових накладних, довідок про вартість виконаних будівельних робіт (форма № КБ-3), актів приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в), платіжних доручень,, які свідчать, що зобов`язання між позивачем та його контрагентами виконувалось у повному обсязі.

Таким чином, у ТОВ «Атлант-Інжиніринг» наявні всі необхідні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування податкового кредиту, а аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту по операціям з ТОВ «Ланмарк», ТОВ «Лостис», ТОВ «Компанія «Медіапрофгруп», ТОВ «ТД Лідер», ТОВ «Укрпромторг Альянс».

Посилання відповідача на те, що контрагентами позивача не подавався податковий розрахунок сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків і сум утриманого з них податку за формою № 1ДФ та звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування обгрунтовано не взято судом до уваги.

Платник податків не може нести відповідальність за не дотримання податкової дисципліни його контрагентами.

Помилковим є і посилання Головного управління ДПС у м. Києві на пояснення директорів та засновників ТОВ «Ланмарк», ТОВ «Лостис» та ТОВ «Компанія «Медіапрофгруп».

Самі по собі такі пояснення не можуть бути підставою для позбавлення платника права на формування податкового кредиту.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв`язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Водночас, у цій справі відповідачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено обставин, які б беззаперечно свідчили про неправомірність формування покупцем податкового кредиту з податку на додану вартість.

Колегія суддів не приймає в якості доказу твердження скаржника про те, що ТОВ «Компанія «Медіапрофгруп» не надано ліцензії на право виконання будівельних робіт, а позивачем - сертифікати якості.

Наведене не було встановлене під час перевірки і не слугувало підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно ж до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 20 жовтня 2020 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя О.М.Оксененко

Суддя В.О.Аліменко