Справа № 200/3648/20-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року справа №200/3648/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Ястребової Л.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року у справі №200/3648/20-а (головуючий І інстанції Мозговая Н.А.) за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дії, стягнення грошової суми, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

-визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не виплати гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за договором банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» №43859 від 04.07.2014 року;

-стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб грошових коштів у розмірі 193144,63 грн., як гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за договором банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» №43859 від 04.07.2014 року.

В обґрунтування позову зазначила, що 04.07.2014 року між нею та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» укладено договір банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» №43859, відповідно до якого Банк приймає від Вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 190000,00 грн. у тимчасове строкове користування на строк до 05.08.2014 року та зобов`язується сплачувати проценти за його користування в розмірі 19,75% річних.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14 серпня 2014 року №69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», згідно з яким з 15 серпня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ»; уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Гончарова С.І.

Постановою Правління Національного банку України від 10.11.2014 року №717 постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

Листом від 11.04.2018 року відповідач проінформував позивача про неможливість здійснення виплати за вкладом у зв`язку із наявністю кримінального провадження №0017478 від 16.12.2014 року .

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 24.01.2020 року скасовано арешт, який накладено ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.05.2019 року, на яку посилався Фонд, як на підставу нездійснення виплати.

Вважає, що дії Фонду по обмеженню здійснення виплати гарантованої суми відшкодування є незаконними та такими, що порушують її права.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не виплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за договором банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» №43859 від 04.07.2014 року.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 193144,63 грн., як гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за договором банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» №43859 від 04.07.2014 року.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції не дослідив ту обставину, що на момент звернення позивача з позовом до суду (27.03.2020 року) Банк було ліквідовано (14.08.2019 року), всі документи передано на зберігання до архіву НБУ і Фонд, не будучи ліквідатором Банку, був зобов`язаний вчинити дії, які не передбачені нормами спеціального Закону, у зв`язку з чим оскаржуваним рішенням було встановлено протиправну бездіяльність Фонду за невиконання судового рішення по справі №826/3246/15, яким не було зобов`язано вчинити будь-які дії щодо позивача.

Фонд не є правонаступником Банку, а виступає лише його ліквідатором, тому в рамках чинного законодавства, не зобов`язаний виконувати судові рішення після ліквідації неплатоспроможного Банку.

Судом першої інстанції не було досліджено належним чином підстави невиплати позивачу гарантованого відшкодування, що Фонд не відмовляв позивачу у виплаті гарантованого відшкодування вкладу.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

04.07.2014 року між ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та ОСОБА_1 укладений договір №43859 банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР», відповідно до умов якого Банк приймає від Вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти у розмірі 190000,00 грн. у тимчасове строкове користування на строк до 05.08.2014 року та зобов`язується сплачувати проценти за його користування у розмірі, встановленому у п.1.2 договору.

Відповідно до п. 1.3 договору датою внесення грошових коштів Вкладником є дата надходження грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок в Банку № НОМЕР_1 .

Відповідно до підпунктів 2.1.2, 2.1.3 пункту 2.1 договору Банк зобов`язується при настанні дати повернення вкладу при зверненні вкладника до банку за отриманням вкладу або в день розірвання цього договору повернути Вкладнику суму вкладу та нараховані в порядку, встановленому п.2.1.4 цього договору, але не сплачені проценти шляхом, передбаченим чинним законодавством України (готівкою перерахування на інший рахунок Вкладника за письмовим розпорядженням вкладника тощо) (а.с.7-8).

З платіжного доручення TR.58156.710.323 від 04.07.2014 року слідує, що на вкладний рахунок позивача зараховано грошові кошти у розмірі 190000,00 грн. (а.с.9).

Постановою Правління Національного банку України від 15 липня 2014 року № 410/БТ ПАТ «КБ «УФС» віднесено до категорії проблемних у зв`язку із порушенням вимог Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516.

Постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2014 року № 365 ПАТ «КБ «УФС» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 14 серпня 2014 року № 69 розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «УФС» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І.

Постановою Правління Національного банку України від 10 листопада 2014 року № 717 ПАТ «КБ «УФС» відкликано банківську ліцензію та ліквідовано.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.06.2015 року по справі №826/3246/15 визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І. щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) «Планер» №43859 від 04.07.2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «УФС» та всіх транзакцій за цим договором.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І. щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ КБ «УФС» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.9-13).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2015 року постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.06.2015 року залишена без змін (а.с.14-16).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.04.2016 року постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.06.2015 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2015 року залишені без змін (а.с.17-19).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Листом від 11.04.2018 року №34-036/7558/18 позивачу було повідомлено, що кошти, розміщені на банківських рахунках ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Український фінансовий світ» визнані речовим доказом. Виплата коштів можлива лише після прийняття відповідних процесуальних рішень у кримінальних провадженнях (а.с.20, зворотній бік).

Постановою слідчого відділу Дніпровського управління поліції ГУ національної поліції України в місті Києві Прокопенко Д.О. скасовано постанову про визнання речовими доказами в частині грошових коштів, які перебувають на рахунках в ПАТ КБ «Український фінансовий світ», зокрема, на вклад ОСОБА_1 (а.с.21).

09.11.2018 року позивач звернулась із заявою до відповідача, у якій просила виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом (а.с.22).

Листом від 09.01.2019 року №30-036-449/19 відповідачем повідомлено, що 21.03.2018 року у кримінальному провадженні №0000066 від 06.03.2018 року винесено постанову про визнання речовими доказами, відповідно до якої грошові кошти у розмірі гарантованої суми відшкодування за вкладом ОСОБА_1 визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні (а.с.22)

21.05.2019 року позивач звернулась до відповідача із заявою щодо надання інформації про стан розслідування кримінального провадження та про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом (а.с.23).

12.06.2019 року відповідачем надана відповідь, що у кримінальному провадженні №0000066 від 06.03.2018 року кошти, розміщені на рахунку ПАТ «КБ «УФС», визнано речовими доказами.

У кримінальному провадженні №0000117 накладено арешт на гарантовану суму відшкодування за вкладом ОСОБА_1 . Повідомлено, що 05.06.2019 року уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» подано документи державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань для державної реєстрації припинення банку, як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.23-24).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.05.2019 року накладено арешт на грошові кошти та рахунки фізичних осіб - вкладників ПАТ «КБ «УФС», зокрема, на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , сума залишку 193055,97 грн. (а.с.24-52).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24.01.2020 року скасовано арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.05.2019 року на грошові кошти та рахунки фізичних осіб - вкладників ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» (а.с52-68).

18.02.2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою - вимогою, у якій просила здійснити виплату гарантованої суми відшкодування за її вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.68-69).

06.03.2020 року відповідач надав відповідь на заяву позивача від 18.02.2020 року, у якій вказав, що строк проведення виплат гарантованих сум відшкодування за вкладами ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» тривав з 21.11.2014 року по 05.06.2019 року. З огляду на те, що передбачений ст.26,28 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» закінчився, правові підстави для виплати Фондом сум відшкодування за вкладами відсутні (а.с.69-70).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"(далі - Закон - №4452-VI), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

На підставі пунктів 3, 4 частини першої статті 2 Закону №4452 вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №4452 Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Заокну №4452 Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

На підставі статті 27 Закону №4452 уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Як свідчать матеріали справи на банківському рахунку позивача, відкритому відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» від 04.07.2014 року №43859 знаходилась сума за вкладом у розмірі 193144,63 грн.

На чисельні звернення позивача до Фонду гарантування вкладів із заявами про виплату гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «КБ «УФС» за договором «Планер» від 04.07.2014 року №43859, відповідач, в порушення вимог вищенаведених норм, допустив протиправну бездіяльність, не виплатив гарантовану суму відшкодування коштів.

Така бездіяльність призвела до неотримання позивачем коштів у сумі 193144,63 грн.

Суд не приймає посилання відповідача на не дослідження судом першої інстанції інформації щодо обмежень, які об`єктивно не давали Фонду можливості здійснити виплату гарантованого відшкодування, оскільки всі процесуальні документи у кримінальних провадженнях, на які в даному випадку посилається відповідач, були прийняті значно пізніше у часі, ніж набуло чинності судове рішення по справі №826/3246/15 від 18.06.2015 року, яким зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ КБ «УФС» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

При цьому суд зазначає, що Фонд виконує управлінські функції щодо виплати гарантованої державою суми відшкодування за банківським вкладом у межах граничного розміру за рахунок коштів Фонду незалежно від перебігу процедури ліквідації банку, продажу його майна.

Юридичний факт неплатоспроможності банку є підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду, проте процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг гарантованого державою відшкодування вкладникам.

З огляду на внесення 14 серпня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису №6007762 про припинення державної реєстрації ПАТ «КБ «УФС» як юридичної особи, належним способом захисту прав позивача, крім визнання протиправною бездіяльності відповідача, є стягнення з відповідача на користь позивача гарантованої суми відшкодування коштів в розмірі 193144,63грн.

Право громадянина на власність закріплено в Конституції України, у якій установлено основні положення щодо власності (статті 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб`єктів права власності (статті 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов`язки власників (статті 13 і 41 Конституції України).

Крім того, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Поширення на грошові кошти, які перебувають на рахунку у банку (вкладному, поточному), режиму права власності підтверджується положеннями статей 1058, 1066 ЦК України та статей 8, 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», відповідно до яких, зокрема, власник рахунку має право у будь-який час розпоряджатися коштами, які перебувають на такому рахунку на умовах та у порядку, встановленому Законом та договором.

Важливою гарантією права приватної власності є конституційне положення, що примусове відчуження об`єктів приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього повного відшкодування їхньої вартості (ч. 5 ст. 41 Конституції України). Конституційний принцип непорушності права власності проявляється як засада впевненості власника у стабільному становищі у якому він перебуває і яке гарантовано йому державою з усім комплексом відповідних засобів, які остання для цього застосовує.

У пункті 2.1 Рішення від 01.06.2016 №2-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, зміст статті 41 Конституції України поширюється на право вкладника - фізичної особи вимагати отримання відшкодування коштів, розміщених на поточному рахунку в Банку, за рахунок Фонду.

Є безпідставними посилання апелянта, що спірні правовідносини регулюються тільки спеціальним Законом №4452, норми якого є пріоритетними у даному спорі, оскільки частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

Зокрема, відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як зазначив ЄСПЛ в справі "Золотас проти Греції" стаття 1 Протоколу №1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, №66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Капітал Банк АД проти Болгарії" (Capital Bank AD v. Bulgaria, №49429/99).

Підсумовуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом та стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 193144,64 грн. за вкладом.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року у справі №200/3648/20-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року у справі №200/3648/20-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 20 жовтня 2020 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В.Гайдар

Л.В.Ястребова