Справа № 200/8510/20-а
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2020 р. Справа№200/8510/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради про визнання неправомірними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

15 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради про:

визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови позивачеві в призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання;

скасування рішення відповідача № 05-57/2-13 від 27 липня 2020 року про відмову позивачеві у призначенні щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України;

зобов`язати відповідача призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу відповідно до заяви позивача від 23 липня 2020 року.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні щомісячної адресної допомоги на підставі пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, оскільки з 03 квітня 2017 року по теперішній час позивач та його дружина є працевлаштованими, тому мають право на призначення адресної допомоги. Вважає, що грошова допомога на наступний строк не призначається лише тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

01 жовтня 2020 року представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вимоги про перерахунок/призначення допомоги після припинення згідно з пунктом 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 січня 2014 року № 505, суперечать вимогам пункту 3 цього ж Порядку, за змістом абзацу 10 якого грошова допомога не призначається особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 та його дружина - ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеними особами та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 28 жовтня 2014 року, № від 28 жовтня 2014 року.

У відзиві відповідач вказує, що грошова допомога сім`ї ОСОБА_3 призначалась на наступні періоди: з 28 жовтня 2014 року по 27 грудня 2014 року у розмірі 884,00 грн на сім`ю та з 28 грудня 2014 по 27 лютого 2015 року у розмірі 442,00 грн на сім`ю; виплати припинено на підставі пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 січня 2014 року № 505.

23 липня 2020 року позивач як уповноважений представник сім`ї звернувся до відповідача із заявою про надання допомоги, зазначивши про своє та жінки працевлаштування.

Повідомленням відповідача № 05-57/2-13 від 27 липня 2020 року відмовлено у наданні допомоги переміщеним особам на проживання на підставі на пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 січня 2014 року № 505.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, визначає Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі Порядок № 505).

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно з абзацом 1 пункту 3 Порядку № 505 грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) […].

Для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до уповноваженого органу із письмовою заявою, складеною у довільній формі, про надання грошової допомоги і подає документи, визначені цим пунктом. Якщо документи, подані уповноваженим представником сім`ї, не відповідають вимогам цього Порядку, уповноважений орган протягом семи робочих днів після отримання таких документів надсилає у письмовому вигляді уповноваженому представнику сім`ї інформацію про відмову у призначенні грошової допомоги з обґрунтуванням причин такої відмови (абзаци 1, 17 пункту 5 Порядку № 505).

Судом встановлено, що повідомленням відповідача № 05-57/2-13 від 27 липня 2020 року не визначено невідповідність поданих позивачем документів вимогам Порядку № 505.

Пунктом 6 Порядку № 505 визначено випадки, коли грошова допомога не призначається.

Виходячи із змісту повідомленням відповідача № 05-57/2-13 від 27 липня 2020 року, суд дійшов висновку, що наявність таких випадків ним не встановлено.

Підставою відмови визначено положення абзацу 1 пункту 7 Порядку № 505.

Так, абзацом 1 пункту 7 Порядку № 505 визначено, що надання щомісячної адресної допомоги, якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку […], які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач як на підставу відмови посилається на приписи абзацу 10 пункту 3 Порядку № 505, за змістом якого особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність.

Системний аналіз наведених положень Порядку № 505 свідчить про те, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи, а у разі якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить зазначеним пунктам Порядку, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги. Вказаним Порядком не встановлено жодного обмеження особи звернутися після працевлаштування з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Слід також зазначити, що положення абзацу 10 пункту 3 Порядку № 505 стосується призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк.

При аналізі та застосуванні судом наведених норм Порядку № 505 судом враховано правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 415/1691/17.

Судом встановлено, позивач працевлаштований з 03 квітня 2017 року, що підтверджується трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 17 лютого 1982 року, довідкою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 від 07 вересня 2020 року; дружина позивача - ОСОБА_2 працевлаштована з 28 березня 2017 року, що також підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 29 березня 1988 року, довідкою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 від 07 вересня 2020 року.

Отже, статус сім`ї позивача не суперечить зазначеним пунктам Порядку № 505, а тому він має право на призначення щомісячної адресної допомоги на сім`ю.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачеві в призначенні грошової допомоги.

Позивач просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання та скасувати рішення відповідача № 05-57/2-13 від 27 липня 2020 року про відмову позивачеві у призначенні щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України.

Враховуючи, що дії щодо відмови і полягають у прийнятті рішення № 05-57/2-13 від 27 липня 2020 року, то належним і достатнім способом захисту є задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування цього рішення.

Також позивач просить зобов`язати відповідача призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу відповідно до заяви позивача від 23 липня 2020 року.

Проте, вимога стосовно виплати є похідною від призначення, зобов`язати виплатити можливо лише нараховані кошти, а тому суд вважає таку вимогу передчасною; належним та достатнім способом захисту прав позивача, з урахуванням приписів абзацу 1 частини четвертої статті 245 КАС України, є зобов`язання відповідача призначити щомісячну адресну допомогу відповідно до заяви позивача від 23 липня 2020 року.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на це частина суми сплаченого судового збору підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241 - 246, 255, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради про визнання неправомірними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради № 05-57/2-13 від 27 липня 2020 року про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (, місцезнаходження: вул. Генерала Батюка, 40, м. Слов`янськ, донецька область, 84116) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) щомісячну адресну грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 23 липня 2020 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (, місцезнаходження: вул. Генерала Батюка, 40, м. Слов`янськ, донецька область, 84116) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 800 (вісімсот) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21 жовтня 2020 року.

Суддя Ю.М. Льговська