Справа № 540/2693/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 р. м. ХерсонСправа № 540/2693/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Пекного А.С., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни (далі - відповідач, приватний виконавець, виконавець), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2019 року №60670863, що винесена приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. у виконавчому провадженні № 60670863 при примусовому виконанні виконавчого напису № 7420 від 04.11.2019р., що видав приватний нотаріус Гамзатова Аліна Анатоліївна про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 40 186 грн. 67 коп.

Позивач вказану постанову вважає протиправною і такою, що суперечить приписам Законів України «Про виконавче провадження», «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» з огляду на те, що вона ніколи не мешкала у м. Києві і не має там майна, її місце реєстрації та проживання, а також місцезнаходження майна не відноситься до виконавчого округу Міста Києва, на території якого приватний виконавець Клітченко Оксана Анатоліївна здійснює діяльність. Отже, на думку позивача, приватний виконавець була не уповноважена приймати до виконання виконавчий документ та відкривати виконавче провадження.

Ухвалою від 25.09.2020р. вказаний позов залишений без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків, зокрема і шляхом подачі обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із вказівкою причин пропуску строку та доказів на підтвердження поважності таких причин. Ухвала виконана, недоліки позову усунуті.

Ухвалою від 06.10.2020р. провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами, встановленими ст.ст.268-272, 287 КАС України. Цією ж ухвалою зобов`язано відповідача надати до суду докази.

Відповідачем 12.10.2020р. подано відзив та заяву про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем установленого статтею 287 КАС України строку на звернення до суду, яка мотивована тим, що позивач дізналась про порушення її прав 26.11.2019р., отримавши копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, на виконання ухвали суду від 06.10.2020р. відповідачем надано до суду копії матеріалів виконавчого провадження, які не засвідчені належним чином.

Тому ухвалою від 15.10.2020р. зобов`язано відповідача у строк до 11:00 год. 19.10.2020р.повторно надати до суду в якості доказів засвідчені належним чином копії усіх матеріалів виконавчого провадження №60670863, у тому числі, але не виключно, виконавчі документи, заяви про примусове виконання виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження; крім того, офіційну інформацію про виконавчий округ, в якому відповідач здійснює діяльність. Також цією ухвалою відкладено розгляд справи на 19.10.2020р. о 15:00 годині.

Вимоги цієї ухвали виконані в повному обсязі.

Представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

За правилами ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Першочерговим суд вважає вирішення питання щодо дотримання позивачем строків звернення до суду.

За змістом частин 1, 2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами, а загальним строком на звернення до суду визначено шестимісячний строк.

Однак частиною 3 статті 122 КАС України також визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 статті 287 КАС України якраз встановлено такий інший строк на звернення до суду, а саме установлено, що учасниками виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, може бути подано до суду позовну заяву у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, права, свободи чи інтереси учасників виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій, порушуються безпосередньо рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Строк на звернення до суду у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця починає свій перебіг з того моменту, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про відповідні рішення, дії чи бездіяльність.

У даному спірному випадку позивач оскаржує постанову приватного виконавця Клітченко О.А. про відкриття виконавчого від 21.11.2019р. у виконавчому провадженні №60670863 при примусовому виконанні виконавчого напису № 7420 від 04.11.2019р., що видав приватний нотаріус Гамзатова Аліна Анатоліївна про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 40 186 грн. 67 коп.

Тобто, права позивача, на захист яких подано цей позов, порушені 21.11.2019р. фактом відкриття виконавчого провадження оскарженою постановою приватного виконавця.

Позовну заяву подано до суду 22.09.2020р., тобто через десять місяців після прийняття оскарженої постанови.

Згідно частини 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У зв`язку з цим суд ухвалою від 25.09.2020р. залишав без руху позовну заяву із установленням позивачу строку для усунення недоліків, а саме подачі обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із вказівкою причин пропуску строку та доказів на підтвердження поважності таких причин.

На виконання цієї ухвали представником позивача - адвокатом Мінкіним О.В. подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та вказані причини пропуску такого строку, які він уважає поважними.

До таких причин представником позивача віднесено те що: по-перше, позивач з вересня 2016р. не мешкала за місцем реєстрації, а проживала в іншому населеному пункті і кореспонденції від відповідача не отримувала; по-друге, на початку вересня 2020 р. позивач звернулась до адвоката за консультацією з іншого питання, в ході надання якої за допомогою Реєстру боржників і було виявлено, що позивач є боржником у виконавчому провадженні №60670863. Також представник позивача зазначає, що позивачем було укладено договір про надання правової допомоги з іншим адвокатом - Улянівським С.Є., у відповідь на адвокатський запит якого відповідачем 18.09.2020р. надані матеріали виконавчого провадження, з яких і стало відомо про наявність підстав для звернення до суду.

На момент вирішення питання про відкриття провадження у даній справі ці доводи представника позивача не були спростовані належними і допустимими доказами.

Однак після відкриття провадження у справі відповідачем було подано відзив з доданими доказами, з яких вбачається, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним.

Так, відповідачем були надані матеріали виконавчого провадження №60670863, які містять, зокрема, оскаржену постанову, супровідний лист про її надіслання та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №770.

Останнє містить відмітку про те, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2019р. вручено особисто адресату - ОСОБА_1 26.11.2019р.

Правила надання послуг поштового зв`язку (далі - Правила), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. № 270, передбачають порядок вручення рекомендованих поштових відправлень.

У цих Правилах терміни вживаються у такому значенні:

адресат - фізична або юридична особа, якій адресується поштове відправлення, поштовий переказ, прізвище, ім`я та по батькові або найменування якої зазначені на поштовому відправленні, бланку поштового переказу в спеціально призначеному для цього місці;

вручення поштового відправлення, поштового переказу - виробнича операція, яка полягає у видачі поштового відправлення, виплаті коштів за поштовим переказом одержувачу;

одержувач - адресат або особа, уповноважена ним на одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом;

рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист (рекомендований лист), поштова картка, бандероль, відправлення для сліпих, дрібний пакет, мішок "М", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення (пункт 2 Правил).

У пункті 99 Правил зазначено, що рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, … які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Оформлення цих поштових операцій визначено у пункті 105 Правил, відповідно до яких для одержання реєстрованого поштового відправлення, коштів за поштовим переказом одержувач повинен заповнити бланк повідомлення із зазначенням даних пред`явленого документа, що посвідчує особу (назва, серія, номер, дата видачі, найменування органу, який видав), дати одержання поштового відправлення, поштового переказу та розписатись. У разі одержання реєстрованого поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, адресованих до запитання, на абонементну скриньку або за місцем роботи, а також коли адреса, зазначена на поштовому відправленні, поштовому переказі, не відповідає адресі місця реєстрації одержувача, крім даних про документ, що посвідчує особу, зазначається також адреса, за якою фактично проживає одержувач.

У пункті 106 Правил передбачено, що під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.

На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою «Вручити особисто», внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» одержувач розписується та зазначає прізвище. Відповідні дані на бланку повідомлення про вручення також зазначаються про особу, уповноважену на одержання внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», адресованого юридичній особі або фізичній особі за місцем роботи. Бланк повідомлення про вручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» повертається за зворотною адресою у першочерговому порядку.

З наведених норм можна дійти висновку, що загальний порядок фіксації та оформлення вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає встановлення особи одержувача та зазначення на бланку повідомлення про вручення його прізвище. Цей запис вносить працівник поштового зв`язку.

Натомість для вручення поштового відправлення з позначкою «Вручити особисто» або «Судова повістка» на бланку повідомлення розписується та зазначає прізвище одержувач (а не працівник поштового зв`язку).

Напис про одержання поштового відправлення учасником справи, в якому зазначене його прізвище, зроблений працівником поштового зв`язку, зазвичай є переконливим доказом отримання відправлення саме адресатом. Таке переконання ґрунтується на презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. Однак таку презумпцію може бути поставлено під сумнів і спростовано.

Такий самий правовий висновок щодо застосування Правил зробив і Верховний Суд у постанові від 20 березня 2019 року по справі №222/1402/16-а.

Крім того, у контексті застосування норм Правил надання послуг поштового зв`язку, Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 року по справі №820/6755/16 зробив такі правові висновки: «... відносини між оператором поштового зв`язку, який доставляє лист, та адресатом (позивачем), перебувають поза контролем відправника (відповідача). Відправник не знає і не може знати хто саме та за яких обставин отримає поштове відправлення і чи отримає взагалі. У зв`язку з цим, відправник не може відповідати за доставку кореспонденції. Водночас, у разі доставки рекомендованого відправлення, на адресу відправника повертається повідомлення про вручення. У разі повернення повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення з відміткою про доставку (вручення) відповідному адресату за належною адресою, презюмується, що воно отримано уповноваженою особою ...».

Оцінюючи наявні у справі докази, суд з урахуванням вищевикладених Правил та правових висновків Верховного Суду щодо їх застосування, приходить до висновку, що позивач отримала оскаржувану постанову виконавця про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2019р. саме 26.11.2019р., оскільки поштове відправлення не містить позначок «Вручити особисто» чи «Судова повістка» і працівником поштового зв`язку зроблено відмітку про одержання його ОСОБА_1 .

Таким чином, про порушення своїх прав, свобод та інтересів позивач дізналась 26.11.2019р., отримавши копію оскарженої постанови.

Цим спростовуються доводи про те, що позивач унаслідок проживання в іншому населеному пункті, ніж в тому, де зареєстроване її місце проживання, не отримувала поштову кореспонденцію від відповідача, а також про те, що про оскаржену постанову вона дізналась 18.09.2020р.

Суд також не приймає до уваги інший, пов`язаний з вищевикладеним довід про те, що про наявність підстав для звернення до суду позивачу стало відомо 18.09.2020р. з відповіді приватного виконавця на адвокатський запит адвоката Улянівського С.Є. та про те, що про існування взагалі виконавчого провадження стало відомо на початку вересня 2020 р. після звернення до адвоката за консультацією з іншого питання.

По-перше, ці доводи не підкріплені належними доказами.

По-друге, з наданої відповідачем копії матеріалів виконавчого провадження №60670863 видно, що 03.07.2020р. адвокатом Мінкіним О.В. надіслано приватному виконавцю адвокатський запит щодо надання матеріалів згаданого виконавчого провадження. До цього запиту були додані договір про надання правової допомоги від 03.07.2020р. та ордер серії ХС №122527 від 03.07.2020р., яким адвоката Мінкіна О.В. уповноважено представляти інтереси ОСОБА_1 у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А.

Це підтверджує, що вже станом на 03.07.2020р. позивачу було достеменно відомо про існування виконавчого провадження №60670863, в якому вона є боржником, а також спростовує доводи її представника про те, що про указане виконавче провадження вони дізнались лише на початку вересня 2020 року.

Жодних інших доводів щодо поважності причин пропуску строку на звернення до суду позивач та її представник не указали, а судом в ході судового розгляду не здобуто.

За таких обставин суд переконаний, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним.

Позивач пропустила 10-тиденний строк на звернення до суду на 10 місяців, дізнавшись про оскаржену постанову і порушення своїх прав 26.11.2019р., а до суду звернувшись із позовом 22.09.2020р., і не довела наявності поважних причин пропуску цього строку.

Згідно частини 3 статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України установлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановлювати відповідні процесуальні строки, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Верховний Суд в частині строків звернення до суду з позовом неодноразово вказував (зокрема, постанова від 15 квітня 2020 року у справі № 15/2973/18, постанова від 22 квітня 2020 року у справі № 811/1664/18, постанова від 23 липня 2020 року у справі № 620/3811/19, постанова від 07 жовтня 2020 року у справі № 240/6005/18, постанова від 24 січня 2020 року у справі №240/8823/19), що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною поведінкою.

Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Зважаючи на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, а наведені ним причини пропуску цього строку не дають підстав для визнання їх поважними та, відповідно, поновлення строку звернення до суду, то слід дійти висновку про необхідність залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з пропуском ним строку на звернення до суду без поважних причин.

Керуючись ст.ст. 123, 240, 243, 248, 257-262, 287 КАС України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження - залишити без розгляду.

Ухвалу надіслати особам, які беруть участь у справі.

Роз`яснити позивачу, що постановлення ухвали про залишення без розгляду не позбавляє його права звернутись до суду повторно в загальному порядку, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 10-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

У разі постановлення ухвали в порядку письмового провадження ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.С. Пекний

кат. 105000000