Справа № 640/19177/20
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року м. Київ № 640/19177/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Вовка П.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про зобов`язання вчинити певні дії

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просила:

визнати пропуск строків на подання документів на призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) поважним;

зобов`язати відповідача визнати право на пенсію по інвалідності ОСОБА_2 ;

зобов`язати відповідача призначити пенсію по інвалідності ОСОБА_2 з дня встановлення інвалідності по день смерті, а саме: з 01 квітня 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після встановлення чоловіку позивача - ОСОБА_2 інвалідності, 15 квітня 2020 року при зверненні до відповідача для оформлення пенсії по інвалідності, працівником відповідача повідомлено, що на час проведення карантинних заходів прийом документів не здійснюється, за виключенням документів для отримання допомоги на поховання.

Проте, ОСОБА_2 мав всі підстави для призначення пенсії. Після смерті чоловіка позивач зверталась до відповідача про призначення йому пенсії, проте їй відмовлено, оскільки відсутня реєстрація будь-яких заяв її чоловіка щодо призначення пенсії.

Таким чином, позивач стверджує, що призначення пенсії не відбулось у зв`язку з введенням карантинних заходів та смертю її чоловіка до закінчення таких заходів.

У відзиві представник відповідача посилається на те, що за наслідками перевірки підсистеми ІКІС ПФУ «Звернення» з 01 січня 2020 року встановлено відсутність реєстрації будь-яких заяв ОСОБА_2 щодо призначення пенсії по інвалідності, з огляду на що відсутні законні підстави для призначення пенсії по інвалідності з 01 квітня 2020 року.

Представник відповідача також зазначає, що чинним законодавством не передбачено призначення пенсії посмертно, в той час як ОСОБА_2 мав право подати заяву про призначення пенсії по інвалідності засобами поштового зв`язку, проте даним правом він не скористався.

Водночас, представник відповідача стверджує, що позивач має звернутись до органів Пенсійного фонду України саме з заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Таким чином, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, чоловіком ОСОБА_1 є ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 5), який згідно з довідкою МСЕК (т. 1 а.с. 10) мав групу інвалідності І «А» з 01 квітня 2020 року довічно та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 8).

05 червня 2020 позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення її чоловікові пенсії по інвалідності, за результатами розгляду якої відповідач повідомив позивачу листом від 03 липня 2020 року № 14391-14649/С-02/8-2600/20 (т. 1 а.с. 23-25), що, зокрема, за результатами перевірки підсистеми ІКІС ПФУ «Звернення» з 01 січня 2020 року відсутня реєстрації будь-яких заяв ОСОБА_2 щодо призначення пенсії по інвалідності, тому призначити такий вид пенсії немає підстав.

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернулась до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За змістом статті 45 названого Закону пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Згідно з пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до пункту 1.7 зазначеного Порядку днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Як стверджує представник відповідача, що не заперечується позивачем, за результатами перевірки підсистеми ІКІС ПФУ «Звернення» з 01 січня 2020 року відсутня реєстрації будь-яких заяв ОСОБА_2 щодо призначення пенсії по інвалідності.

При цьому, позовні вимоги обґрунтовані зверненням 15 квітня 2020 року до відповідача для оформлення пенсії по інвалідності внаслідок чого працівником ГУ ПФУ в м. Києві відмовлено у прийнятті відповідної заяви, проте будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем суду не надано.

Разом з тим, суд вважає обґрунтованим твердження представника відповідача, що чинним законодавством не передбачено призначення пенсії посмертно.

В цьому контексті також варто зауважити, що з огляду на положення статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

В той же час, суд погоджується з твердженням представника відповідача, що за вказаних обставин позивач має звернутись до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Враховуючи викладене у сукупності, суд не вбачає належних правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

За правилами ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем вчинено дії у відповідності до критеріїв, визначених ч. 2 статті 2 КАС України.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16; ) про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення відповідно до статті 255 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк