Справа № 360/2899/20
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 жовтня 2020 року справа №360/2899/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Суддя-доповідач Першого апеляційного адміністративного суду Міронова Г.М., розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі № 360/2899/20 за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харьків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

До Першого апеляційного адміністративного суду 16 жовтня 2020 року надійшла адміністративна справа № 360/2899/20 з апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року.

Ознайомившись з даною апеляційною скаргою, суд вважає, що вона не відповідає вимогам ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 5 ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

За змістом ч. 1 ст. 4 Законом України Про судовий збір (в редакції, що діяла на момент подання позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік встановлено з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі 2102 грн.

П. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір (в редакції, на момент подання апеляційної скарги) за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду встановлюється ставка судового збору у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (п.п.2).

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивачем у позовній заяві заявлені вимоги немайнового характеру.

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір (в редакції, що діяла на момент подання позовної заяви) за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем встановлюється ставка судового збору 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що позивачем при поданні позову заявлено позовні вимоги немайнового характеру та те, що при поданні адміністративного позову немайнового характеру сплаті підлягає ставка судового збору 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то апелянту необхідно було сплатити 3153,00 грн. (2102*150%) та належним чином це підтвердити.

Разом з апеляційною скаргою апелянт заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтовано відсутністю коштів на цю мету.

Крім того, в своєму клопотанні апелянт зазначає, що в даному випадку судовий збір за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у справах, в яких оскаржуються рішення, дії та бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, не сплачується.

Послався на п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», в якому визначено, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року (ч. 1 ст. 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується. Вказана позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 18.01.2018 р. у справі № 565/256/15-ц.

Однак суд зауважує, що постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» стосується цивільних та кримінальних справ, в яких порядок оскарження є відмінним ніж в адміністративному судочинстві.

Так, в порядку ЦПК України оскаржуються рішення, дії та бездіяльність державних виконавців шляхом подання відповідної скарги після вирішення справи по суті, в якій вже було сплачено судовий збір. Тобто, в цивільному судочинстві подання скарги є своєрідним оскарженням судового рішення в порядку його виконання.

Натомість, в адміністративному процесі не передбачено подання скарги в порядку виконання судового рішення, а передбачено звернення із адміністративним позовом, за що п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачена сплата судового збору.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За унормуванням ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 8 Закону України Про судовий збір обумовлені підстави для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Ч.1 статті 8 Закону України Про судовий збір визначено: враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

За приписами ч. 2 ст. 8 Закону України Про судовий збір суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, статтею 8 Закону України Про судовий збір встановлено вичерпний перелік підстав, зокрема, для звільнення від сплати судового збору.

Суд вважає, що відповідач є суб`єктом владних повноважень і з огляду на принцип верховенства права суд не може надавати перевагу одній зі сторін у справі в користуванні процесуальними правами, якщо це перешкоджає виконанню рішення суду, прийнятого на користь іншої сторони.

Позивач є суб`єктом владних повноважень й, до того ж, є бюджетною установою, фінансування якого здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а тому кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі. Обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

З огляду на наведене, клопотання апелянта не підлягає задоволенню, а тому йому необхідно усунути встановлені судом недоліки апеляційної скарги, а саме: надати до Першого апеляційного адміністративного суду оригінал квитанції про сплату судового збору у сумі 3153,00 (три тисячі сто п`ятдесят три) гривні 00 копійок.

Відповідно до ст.ст. 169, 298 КАС України зазначені обставини тягнуть за собою залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення зазначених недоліків, шляхом надання оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 3153,00 грн.

Несплачену суму судового збору належить перераховувати за наступними реквізитами: отримувач коштів - Краматор.УК/м.Краматорськ/22030101; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код отримувача (ЄДРПОУ) - 37944338; розрахунковий рахунок - UA1005059; код класифікації доходів бюджету - 22030101; призначення платежу Судовий збір.

Керуючись статтями 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про звільнення від сплати судового збору відмовити. Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі № 360/2899/20 - залишити без руху.

Встановити строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Після усунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, вона вважатиметься поданою у день первинного її подання до суду.

Роз`яснити скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга повертається апелянту.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Г.М. Міронова