Справа № 420/8313/20
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8313/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 31 серпня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області щодо відмови позивачу, як судді у відставці, в перерахунку та виплаті (у відповідності з рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року - справа №420/745/20) щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Одеського апеляційного адміністративного суду №11 від 13.01.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням попереднього рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2019 року (справа №420/1297/19) стосовно перерахування і виплати позивачу з 18.01.2019 року щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, з 01.01.2020 року на підставі довідки Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2020 року №11 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді (з урахуванням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2019 року - справа №420/1297/19) стосовно перерахування і виплаті мені з 18.01.2019 року щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Ухвалою від 04 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без руху. Встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

21 вересня 2020 року ухвалою прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2019 року (справа №420/1297/19) визнано протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Одесі, щодо відмови позивачу у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, викладеної в листі від 12.02.2019 року №30/я-ІІ та зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України у м. Одесі перерахувати та виплатити мені з 18.01.2019 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. Вказує, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року (справа №420/745/20) були визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови позивачу у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, яка викладена у рішенні № 295 від 16.01.2020 року, скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 295 від 16.01.2020 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в| Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного; грошового утримання, як судді у відставці, з 01.01.2020 року на підставі: довідки Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2020 року №11 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання. 10.08.2020 року позивач звернувся на адресу ГУ ПФУ в Одеській області із заявою, у відповідь на яку позивач 25.08.2020 року отримав відповідь відповідача, у якій вказано, що зазначаючи про 50% розрахунку грошового утримання відповідач мав на увазі положення ч. 3 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 21.12.2016 року, та що стаж роботи позивача на посаді судді становить 16 років. Зазначає, що позивач був відрахований зі штату Одеського апеляційного адміністративного суду наказом голови суду №188-к від 01.12.2015 року відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 12.11.2015 року №788-VIII, тому на позивача не можуть розповсюджуватись норми Закону, пройнятого більш ніж 1 рік поспіль.

09 жовтня 2020 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за вх. №42018/20 до суду надійшов відзив на позов (а.с.70-71), в якому відповідач зазначає, що оскільки в рішенні суду від 30.03.2020 року по справі №420/745/20 відсоток суддівської винагороди не зазначено та стаж роботи на посаді судді становить 16 років (розрахунок стажу наявний в копії пенсійної справи), перерахунок проведено з урахуванням п.3 ст.142 розділу Х Закону №1402 та рішення Конституційного суду України №2-р/2020. Оскільки Головним управлінням здійснено перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2020 на підставі довідки від 13.01.2020 р. №11, а розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача, згідно діючих норм законодавства, складає 50 % суддівської винагороди, вимогу вважаємо необґрунтованою та такою що суперечить законодавству.

Враховуючи викладене відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, ознайомившись з відзивом на адміністративний позов, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та відзив, та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, судом встановлено наступне.

01.12.2015 року ОСОБА_1 вийшов у відставку з посади судді Одеського апеляційного адміністративного суду та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2015 року по справі №522/25146/15-а було визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси у призначенні, нараховуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного утримання, як судді у відставці. Зобов`язано відповідача призначити, нараховувати та виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 72% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, відповідно довідки Одеського апеляційного адміністративного суду про заробітну плату (а.с. 33-38, 128).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року по справі №420/1297/19 (а.с.119 зворот 120), яке набрало законної сили 29 липня 2019 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, викладеної в листі від 12.02.2019 року №30/я ІІ. Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі перерахувати та виплати ОСОБА_1 з 18.01.2019 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

При цьому, у вказаному рішення №420/1297/19 встановлено, що 16.01.2019 року у зв`язку із прийняттям Верховною Радою України Закону України «Про внесення змін до ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 12.07.2018 року №2509-VІІІ, позивачу Одеським апеляційним адміністративним судом було видано новий розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якому зазначено, що загальний стаж позивача для обрахунку його щомісячного грошового утримання складає 26 років 10 місяців 6 днів.

Відповідно до протоколу про перерахунок пенсії від 15.07.2019 року ОСОБА_1 з 18.01.2019 року призначено довічне грошове утримання у розмірі 90% від суддівської винагороди (а.с.119 зворот).

13 січня 2020 року Одеським апеляційним адміністративним судом видано ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №11 (а.с.122).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16.01.2020 р. № 295 відмовлено позивачу у перерахунку пенсії, з посиланням на те, що позивач не відпрацював три роки суддею на відповідній посаді, як це передбачено пп. 22 і 25 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ від 02.06.2016 р. та не пройшов кваліфікаційне оцінювання.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №420/745/20 від 30 березня 2020 року (а.с.124), яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 , судді у відставці, щомісячного грошового утримання, яка викладена у рішенні №295 від 16.01.2020 р., скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області №295 від 16.01.2020 р. щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 , судді у відставці, щомісячного грошового утримання та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, з 01.01.2020 р. на підставі довідки Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2020 р. №11 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання.

30 квітня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області на підставі вищевказаного рішення здійснило позивачу перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням розміру грошового забезпечення, зазначеного в довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 13.01.2020 року №11, виданої Одеським апеляційним адміністративним судом ОСОБА_1 (а.с.122 зворот).

Також судом встановлено, що 14 травня 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на підставі довідки Одеського апеляційного адміністративного суду №243 від 05.03.2020 року (а.с.127) здійснено позивачу перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2020 року, що підтверджується протоколом перерахунку (а.с.125).

При цьому, як вбачається з вказаних протоколів перерахунку, ОСОБА_1 визначено відсотковий розмір його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від суддівської винагороди діючого судді 50%.

10 серпня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою (а.с.40-42), в якій просив здійснити перерахунок та виплату йому як судді у відставці з 01.01.2020 року щомісячного грошового утримання судді у відставці з урахуванням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2019 року (справі №420/1297/19) в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

У відповідь на вказану заяву відповідач направив ОСОБА_1 лист від 25.08.2020 року №7449-7277/Я-02/8-1500/20 (а.с.43), в якому з посиланням на п. 3 ст. 142 розділу X Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зокрема зазначено, що оскільки в рішенні суду відсоток суддівської винагороди для виплати довічного грошового утримання судці у відставці не зазначено та стаж роботи позивача на посаді судді становить 16 років, перерахунок проведено з урахуванням п.3 ст. 142 розділу X Закону № 1402 та рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача щодо зменшення відсоткового розміру його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтями 21, 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з частиною 1 статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною першою статті 142 Закону №1402-VIІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина друга статті 142 Закону №1402-VIІ).

Згідно з частиною 3 статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Досліджуючи правове поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення №18-рп/2011 від 14 грудня 2011 року, вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказує про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року №6-рп/99, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, а також у рішенні №2-р/2020 від 18 лютого 2020 року.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013).

Так, у рішення Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18 лютого 2020 року зокрема зазначено, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

З урахуванням наведеного, Конституційний Суд України дійшов висновку, що запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Суд зазначає, що позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 31.03.2015 року на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року (далі Закон № 2453-VI).

Так, вказаним законом (у редакції, чинній на момент призначення грошового утримання позивача) був встановлений такий підхід до обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку.

Судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу», або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року (ч.1 ст.141 Закону № 2453-VI).

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» (ч.2 ст.141 Закону № 2453-VI).

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді (ч.3 ст.141 Закону № 2453-VI).

В той же час, як зазначено у частині 3 статті 142 Закону № 1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, Законом України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено інший підхід до обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, згідно якого розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 виходячи із його стажу 26 років 10 місяців 6 днів становить 62%, з яких:

50% - за стаж роботи на посаді судді 20 років;

12% (6*2) - за кожен рік на посаді судді понад 20 років.

Таким чином, враховуючи принцип застосування однакових підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суд вважає, що здійснюючи перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, слід обчислювати розмір такого грошового утримання виходячи з норм, чинних станом на момент здійснення такого перерахунку.

Застосування іншого підходу щодо обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці буде порушенням принципу незалежності суддів, гарантованого ст.126 Конституції України.

Таким чином суд доходить висновку про правомірність відмови відповідача щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 виходячи з його розміру 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

В той же час відповідач, керуючись ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII не мав права самостійно обчислювати стаж роботи позивача (19 років замість 26 років) та зменшувати розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 62% до 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (ToscutaandOthers v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та з урахуванням вимог ст.9 КАС України вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді до 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді під час його перерахунку з 01.01.2020 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01.01.2020 року виходячи з розміру 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням виплачених сум.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді до 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді під час його перерахунку з 01.01.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01.01.2020 року виходячи з розміру 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ).

Суддя Вовченко O.A.