Справа № 140/2932/20
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/2932/20 пров. № А/857/8035/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Коваля Р.Й.,

Онишкевича Т.В.,

секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Ковельського управління Державної казначейської служби України Волинської області на рішення Волинського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Магульський В.В.), ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження в м.Луцьку 12 травня 2020 року у справі №140/2932/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ковельського управління Державної казначейської служби України Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

05.03.2020 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Ковельського управління Державної казначейської служби України Волинської області, просив визнати протиправною бездіяльність Ковельського управління ДКСУ Волинської області щодо невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 в справі №803/529/17 про зобов`язання стягнути з місцевого бюджету міста Ковель на користь ФОП ОСОБА_1 безпідставно одержаний стягувачем за виконавчим листом від 01.06.2017 №425/2017 в справі №803/529/17, що не підлягає виконанню податковий борг в розмірі 251 635,69 грн. та виконавчого листа №874 від 19.09.2019 по адміністративній справі за позовом Ковельської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу; зобов`язати Ковельське управління ДКСУ Волинської області виконати вказане судове рішення шляхом списання коштів з місцевого бюджету міста Ковель на користь ФОП ОСОБА_1 в розмірі 251 635,69 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає безумовному виконанню у встановлений законом строк. Суд першої інстанції вказав, що за відсутності в законодавстві України (на час виникнення спірних правовідносин) підстави для повернення виконавчого документа, з якої виконавчий лист №874/2019 виданий Волинським окружним адміністративним судом від 19.09.2019 був би повернутий стягувачу без виконання, дії Ковельського управління ДКСУ Волинської області щодо повернення без виконання виконавчого листа є протиправними.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Ковельське управління Державної казначейської служби України Волинської області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин норми Порядку №845 в частині безспірного списання коштів. Скаржник вказує, що виконавчий лист повернено позивачу без виконання, оскільки не отримано протягом місяця з дня звернення до стягувача ухвали про зміну способу і порядку виконання судового рішення чи будь-якої іншої інформації, пов`язаної з виконанням судового рішення. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що безспірне списання коштів здійснюється з бюджету, куди такі зараховані, зарахування коштів на суму 27 757,34 грн. не підтверджено платіжним документом. Вважає, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, явки повноважних представників не забезпечили, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи положення статтей 229 та 230 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, постановою Волинського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 в справі №803/529/17 задоволено позов Ковельської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу: стягнено з ФОП ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету міста Ковель податковий борг в розмірі 333 088,04 грн.

На виконання вказаної постанови суду та за заявою Ковельської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 23.05.2017 Волинським окружним адміністративним судом 01.06.2017 видано виконавчий лист №425/2017 у справі №803/529/17.

22.06.2017 постановою головного державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Наумчук С.В. відкрито виконавче провадження ВП №54189605 з виконання вказаного виконавчого листа.

В подальшому рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03.04.2019 у справі №803/529/17 задоволено заяву ФОП ОСОБА_1 про перегляд постанови Волинського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 за нововиявленими обставинами, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Ковельської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовлено повністю. Вказане рішення набрало законної сили.

Крім того, ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 визнано виконавчий лист від 01.06.2017 № 425/2017 у справі №803/529/17 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету міста Ковель податкового боргу в розмірі 333 088,04 грн. таким, що не підлягає виконанню повністю, стягнено з місцевого бюджету міста Ковель на користь ФОП ОСОБА_1 безпідставно одержаний стягувачем за виконавчим листом від 01.06.2017 №425/2017 в справі №803/529/17, що не підлягає виконанню, податковий борг в розмірі 251 635,69 грн.

На підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі №803/529/17 від 05.09.2019 видано виконавчий лист № 874/19, згідно з яким зобов`язано стягнути з місцевого бюджету міста Ковель на користь ФОП ОСОБА_1 безпідставно одержаний стягувачем за виконавчим листом від 01.06.2017 №425/2017 в справі № 803/529/17, що не підлягає виконанню податковий борг в розмірі 251 635,69 грн.

20.09.2019 ОСОБА_1 подав у Ковельське управління ДКС України Волинської області заяву про виконання судового рішення, з додатками, а саме: належним чином завірену копію ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 05.09.2019; виконавчий лист №874/2019; довідку про відкриття рахунку від 11.09.2019.

За результатами поданої заяви листом №03-23-10/887 від 30.09.2019 Ковельське управління ДКСУ Волинської області просило подати до Ковельського управління ДКСУ Волинської області оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції, тощо), який підтверджує перерахування коштів до місцевого бюджету міста Ковеля.

На виконання вказаного листа 28.10.2019 ОСОБА_1 подав у Ковельське управління ДКСУ Волинської області заяву із копіями квитанцій та платіжних доручень.

29.10.2018 Ковельське управління ДКС України Волинської області звернулося у Ковельський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Волинській області із листом №02.36-10/1001, у якому просило надати копії платіжних доручень, оскільки ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 2300,70 грн. на рахунок Ковельського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області № 6377.

Ковельський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Волинській області надав у Ковельське управління ДКС України Волинської області копії платіжних доручень №595, №601, №602, №603 від 27.02.2018.

01.11.2019 Ковельське управління ДКС України Волинської області листом №02-25-10/1018 звернулося у Ковельське управління Головного управління ДПС у Волинській області, як до контролюючого органу, про надходження виконавчого документу та про підтвердження зарахування коштів в сумі 251 635,69 грн. до місцевого бюджету м. Ковеля, суми залишку неповернутих з місцевого бюджету м. Ковеля коштів по платнику ФОП ОСОБА_1 (інд.код НОМЕР_1 ), та уточнення реквізитів рахунку з якого має здійснюватися стягнення.

Ковельське управління Головного управління ДПС у Волинській області у листі від 14.11.2019 №7955/10/03-20-52-06 повідомило, що по ФОП ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 ) інтегровані картки платника відсутні. Кошти в місцевий бюджет м. Ковеля не надходили.

18.11.2019 Ковельське управління ДКС України Волинської області звернулося з листом у Головне управління ДПС у Волинській області щодо вжиття заходів з метою запобігання безпідставного стягнення коштів з бюджету.

У листі від 25.11.2019 №8711/10/03-20-52-10 Головне управління ДПС у Волинській області повідомило, що при виконанні постанови Волинського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 у справі №803/529/17 про стягнення з ОСОБА_1 251 635,69 грн. сум податкового боргу на користь місцевого бюджету міста Ковеля сплата та зарахування коштів здійснювалося на рахунок Державного бюджету 0166, отримувач Ковельське ук/с.Зелена/11010500. При цьому проблемних питань у сторін виконавчого провадження щодо заміни (уточнення) бюджету (отримувача платежу) не виникало. Також зазначено, що оскільки виконавчий лист №874 2019 від 19.09.2019 видано з ініціативи стягувача ОСОБА_1 з врахуванням приписів частини 1 статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України, стягувач вправі звертатися до суду із заявою про виправлення помилки, допущеної при його оформленні або видачі, з наданням підтверджуючих документів по факту сплати платежів на користь Державного бюджету (с.Зелена).

Ковельське управління ДКС України Волинської області листом №03-23-10/1115 від 29.11.2019 рекомендувало ФОП ОСОБА_1 з метою безспідставного стягнення коштів з бюджету звернутись з відповідною заявою до суду для заміни способу і порядку виконання судового рішення, в порядку статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

В подальшому Ковельське управління ДКС України Волинської області листом від 17.01.2020 №03-23-10/77, покликаючись на підпункт 9 пункту 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 03.08.2011 № 845, повернуло без виконання виконавчий лист Волинського окружного адміністративного суду № 874 від 19.09.2019, виданий у справі №803/529/17, оскільки не отримало протягом місяця з дня звернення стягувача ухвали про заміни способу і порядку виконання судового рішення.

Вважаючи, що Ковельське управління ДКС України Волинської області не вжило заходів для виконання судового рішення, яке набрало законної сили, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною 2 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 статті 383 КАС України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною 4 статті 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що спірні правовідносини виникли на стадії виконання судового рішення у справі № 803/529/17.

Процесуальною нормою, яка регулює процедуру вирішення порушених у позовній заяві питань є стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України, що встановлює порядок розгляду заяв щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на викладене, у разі невиконання чи неналежного виконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

В свою чергу Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з новим позовом до Ковельського управління Державної казначейської служби України у Волинській області, аргументуючи звернення з позовом допущенням відповідачем бездіяльності щодо невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 в справі №803/529/17.

В межах спірних правовідносин орган державного казначейства діє як орган державної влади, як представник відповідача Держави, через які держава набуває і здійснює свої права та обов`язки. Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що розгляд пред`явлених вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в порядку позовного провадження як новий позов є неможливим, оскільки судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах повинен розглядатись в порядку статті 383 КАС України в чинній редакції.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 520/5980/17, від 31 жовтня 2019 року у справі №520/8647/17, від 22 вересня 2020 року у справі №815/2925/18.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на суд захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, в пункті 66 рішення у справі «Immobiliare Saffi проти Італії», заява №22774/93, зазначено, що ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Порушення цього правила буде свідчити про порушенням права на справедливий суд.

Складовою принципу верховенства права є вимога юридичної визначеності, відповідно до якої остаточне рішення суду не може піддаватись сумніву, а також належне виконання судових рішень проти органів державної влади: «Принцип верховенства права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, який є невід`ємним аспектом всіх статей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зобов`язує державу та будь-який державний орган виконувати судові розпорядження чи рішення, ухвалені проти держави (органу)» (параграф 87 рішення Європейського Суду з прав людини: «Гасан і Чеус проти Болгарії» від 26 жовтня 2000 року).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 жовтня 2009 року в справі «Комнацький проти України» визначився, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вплинути на права заявника, гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Вказане свідчить про те, що орган державної влади повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права, про що обґрунтовано вказано судом першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що при винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, порушив норми процесуального права, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо судових витрат, то в силу приписів статті 139 КАС України, такі розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 230, 241, 243, 308, 310, 317, 321, 325, 328, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ковельського управління Державної казначейської служби України Волинської області задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі №140/2932/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ковельського управління Державної казначейської служби України Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Р. Й. Коваль
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 19.10.2020 згідно з ч.3 ст.321 КАС України