Справа № 160/11619/20
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліком" до Державної служби геології та надр України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
- зобов`язати Державну службу геології та надр України розглянути заяву та пакет документів щодо отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування вапняків Мар`янського родовища в Дніпропетровській області відповідно до п.п. 1 п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615 "Про порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами" в редакції від 26 квітня 2012 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в 2008 році відповідно до протоколу проведення аукціону з продажу спеціального дозволу на користування надрами від 26.09.2008 р. №2, та договору купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами від 26.09.2008 р. СП ТОВ «Еліком» отримало спеціальний дозвіл на користування надрами № 3368 від 23.10.2008 р. на геологічне вивчення у тому числі дослідно-промислову розробку Мар`янського родовища вапняків площею 4,43 км2 (443 га) терміном на 5 років.
У період діяльності позивачем у повному обсязі виконувалась Угода про умови користування надрами та Програма робіт, які є невід`ємним додатком до спеціального дозволу на користування надрами.
У рамках зазначеного спеціального дозволу позивачем здійснено комплексне геологічне вивчення зазначеної ділянки надр. Зокрема, у 2010-2012 роках, згідно з технічним завданням СП ТОВ «Еліком», Казенним підприємством «ПІВДЕНУКРГЕОЛОГІЯ», за результатами буріння 3-ьох свердловин, виконано перерахунок запасів вапняків Мар`янівського родовища в якості карбонатної складової шихти для виробництва портландцементу.
Після того, на замовлення і за кошти позивача, ДНДІ «УКРДІЦЕМЕНТ» проведено випал зразків сировинних сумішей у напівромисловій силітовій печі при температурі випалу 1440 градуси Цельсія. За результатами проведеної науково-дослідної роботи у 2013 році підготовлено звіт «Визначення активності клінкерів, одержаних на базі вапняків Мар`янського родовища», на підставі технологічних проб визначено, що із вапняків Мар`янського родовища може бути отриманий портландцементний клінкер з активністю (в залежності від виду вапняку та тонини помелу) М400 та М500. Так, позивач був першою організацією, яка провела роботи з оцінювання сировинних сумішей для виробництва портландцементу.
Так, протоколом ДКЗ № 2910 від 30.04.2013 року було затверджено запаси Мар`янського родовища в межах строку дії спеціального дозволу на користування надрами № 3368 від 23.20.2008 року, що відповідало вимогам Порядку № 615 та надало право позивачу отримати без аукціону спеціальний дозвіл на користування надрами з метою видобування.
Позивач вважає, що такі дії по поверненню Держгеонадра заяви на отримання спеціального дозволу на користування надрами та доданих документів СП ТОВ «Еліком» у вказаний спосіб без прийняття рішення щодо надання спеціального дозволу, є протиправними.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року провадження у справі відкрито та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
23.09.2020 року СП ТОВ «Еліком» подало до суду заяву про забезпечення позову.
21.10.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свою позицію наступним. Відповідач зазначає, що Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 р. № 615 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 № 124), регулює питання надання спеціальних дозволів на користування надрами (далі - дозволи) у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також визначає процедуру продовження строку дії, переоформлення, поновлення дії, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін.
Відповідно до Переліку документів, що подаються разом із заявою про надання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону, затвердженого додатком 1, з метою видобування корисних копалин, до Державної служби геології та надр подаються: копія паспорта та реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - підприємця (фізичні особи, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті, замість зазначеного реєстраційного номера подають копію паспорта із серією, номером та відміткою); пояснювальна записка з характеристикою об`єкта, стану його геологічного вивчення, методу розробки, обґрунтуванням необхідності використання надр, із зазначенням потужності підприємства; результати хімічного та бактеріологічного аналізу води строком давності не більш як шість місяців (для родовищ підземних вод); копії протоколів, завірені заявником, Державної комісії України по запасах корисних копалин комісії по запасах (Української територіальної комісії по запасах корисних копалин, центральної комісії по запасах корисних копалин, науково-технічних/технічних рад) про затвердження (апробацію) запасів; каталог географічних координат кутових точок ділянки надр (похибка - менш як 1 секунда) із зазначенням її площі, а для видобування підземних вод - каталог географічних координат водозабірних споруд; оглядова карта (масштаб не менш як 1:200000); ситуаційний план з нанесеними межами площі видобування та географічними координатами її кутових точок (похибка - менш як 1 секунда) у масштабі, який дає змогу перевірити правильність визначення координат, а для підземних вод - ситуаційний план з нанесеними водозабірними спорудами та їх географічними координатами; план підрахунку запасів корисної копалини на топографічній основі з нанесеними межами категорії запасів, межами земельного та гірничого відводів (за наявності), контуром ліцензійної площі з географічними координатами кутових точок ділянки надр, а для підземних вод - з нанесеними водозабірними спорудами та їх географічними координатами (похибка - менш як 1 секунда), а також з лініями геологічних розрізів; гідрогеологічна карта (для родовищ підземних вод); структурна карта (для родовищ нафти і газу); характерні геологічні розрізи з межами категорій запасів та умовними позначками.
До зазначених документів додаються: завірена заявником копія висновку з оцінки впливу на довкілля відповідно до Закону України Про оцінку впливу на довкілля; для підприємств, які розпочинають розробку родовища, - програма робіт із введення родовища в експлуатацію із зазначенням окремих етапів та строку їх проведення, джерел фінансування до досягнення підприємством проектної потужності; у разі продовження строку дії дозволу - завірена заявником копія висновку з оцінки впливу на довкілля відповідно до Закону України Про оцінку впливу на довкілля.
- у пакеті документів відсутня завірена заявником копія висновку з оцінки впливу на довкілля відповідно до Закону України «Про оцінку впливу на довкілля»;
- протокол затвердження запасів корисних копалин від 30.04.2013 р. № 2910.
Отже, відповідач вказує, що відповідно до Додатку 1 Порядку надання спеціальних дозволів №615, пакет документів, наданий позивачем, був неповним.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
До вказаної заяви долучено наступні документи:
- пояснювальна записка з характеристикою об`єкта, стану його геологічного вивчення, методу розробки, обґрунтуванням необхідності використання надр, із зазначенням потужності підприємства;
- копія протоколу, завірена заявником, Державної комісії України по запасах корисних копалин комісії по запасах від 30.04.2013 року №2910;
- каталог географічних координат кутових точок ділянки надр;
- оглядова карта (масштаб не менше як 1:200000);
- ситуаційний план з нанесеними межами площі видобування та географічними координатами її кутових точок;
- план підрахунку запасів корисної копалини;
- характерні геологічні розрізи з межами категорій запасів та умовними позначками;
- завірена заявником копія заявки на отримання звіту з оцінки впливу на довкілля відповідно до Закону України «Про оцінку впливу на довкілля»;
- для підприємств, які розпочинають розробку родовища, - програма робіт із введення родовища в експлуатацію.
Як видно із вказаного листа, Держгеонадра, не заперечуючи відповідність заяви вимогам пункту 8 Порядку №615, підставами для повернення заяви і доданих документів зазначено відсутність висновку з оцінки впливу на довкілля та прострочення протоколу ДКЗ.
«Без проведення аукціону дозвіл надається у разі: 1) видобування корисних копалин, якщо заявник за результатами геологічного вивчення ділянки надр за власні кошти здійснив підрахунок запасів корисних копалин, який затверджено ДКЗ, а також видобування корисних копалин, якщо заявник за власні кошти здійснив апробацію в ДКЗ за умови затвердження підрахунку запасів корисних копалин у ДКЗ протягом п`яти років, а в межах континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України десяти років з моменту надання дозволу».
Як було передбачено пп. 1 п. 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року №615 (в редакції від 26.04.2012 р.) (далі Порядок №615), без проведення аукціону дозвіл надається у разі видобування корисних копалин, якщо заявник за результатами геологічного вивчення ділянки надр за власні кошти здійснив підрахунок запасів корисних копалин, який затверджено ДКЗ, а також видобування корисних копалин, якщо заявник за власні кошти здійснив апробацію в ДКЗ за умови затвердження підрахунку запасів корисних копалин у ДКЗ протягом п`яти років, а в межах континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України десяти років з моменту надання дозволу.
Судом встановлено, що протоколом ДКЗ № 2910 від 30.04.2013 року затверджено запаси Мар`янського родовища в межах строку дії спеціального дозволу на користування надрами № 3368 від 23.20.2008 року, що відповідало вимогам Порядку № 615 та надало позивачу право отримати без аукціону спеціальний дозвіл на користування надрами з метою видобування.
У подальшому пп. 1 п. 8 Порядку №615 (в редакції від 25.02.2020 р.) викладено наступним чином:
«Без проведення аукціону дозвіл надається у разі видобування корисних копалин, якщо заявник на підставі спеціального дозволу на користування надрами за власні кошти здійснив геологічне вивчення ділянки надр та підрахунок запасів корисних копалин, який затверджено в установленому порядку, та подав документи на отримання спеціального дозволу на видобування корисних копалин відповідного родовища не пізніше ніж протягом трьох років після затвердження запасів».
З огляду на встановлені судом обставини, при вирішенні спору підлягає перевірці, зокрема, правомірність застосування Держгеонадра положень підпункту 1 пункту 8 Порядку № 615 в редакції від 19 лютого 2020 р. №124, що чинна з 25.02.2020 р., при поверненні заяви позивача на отримання спеціального дозволу на користування надрами.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до пп. 1 п. 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року №615 (в редакції від 26.04.2012 р.) (далі Порядок №615), без проведення аукціону дозвіл надається у разі видобування корисних копалин, якщо заявник за результатами геологічного вивчення ділянки надр за власні кошти здійснив підрахунок запасів корисних копалин, який затверджено ДКЗ, а також видобування корисних копалин, якщо заявник за власні кошти здійснив апробацію в ДКЗ за умови затвердження підрахунку запасів корисних копалин у ДКЗ протягом п`яти років, а в межах континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України десяти років з моменту надання дозволу.
Так, виходячи з положень пп. 1 п. 8 Порядку №615 (в редакції від 26.04.2012 р.), чинній на момент затвердження запасів Мар`янського родовища, будь-яких часових обмежень по строку чинності протоколу щодо підрахунку запасів не встановлено, а були лише встановлені строки на апробацію.
Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з пунктом 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі №1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 №1-рп/99, зокрема в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
За загальним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 05.04.2001 року у справі № 3-рп/2001 зазначено, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
При цьому, рішенням Конституційного Суду України від 05.04.2001 року у справі № 3-рп/2001 встановлено, що закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Окрім того, Конституційний Суд України в рішенні від 29.06.2010 року № 17-рп/2010 зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).
Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає суду підстави для висновку про неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.
Не поширюється на позивача, як такий, що не має зворотної сили, оскільки звужує зміст та обсяг існуючих прав та позбавляє вже набутого права.
Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Також суд звертає увагу на те, що позивачу було повернуто документи, а не надано відмову.
Як передбачено п. 19 Порядку №615, підставами для прийняття рішення про відмову в наданні дозволу є: подання заявником документів не в повному обсязі; виявлення у поданих документах недостовірних даних; невідповідність документів, поданих заявником, вимогам пункту 8 цього Порядку; наявність інформації від правоохоронних органів та суб`єктів фінансового моніторингу, що заявник здійснює фінансування тероризму в Україні; відмова органів, зазначених в абзацах другому та третьому пункту 9 цього Порядку, у погодженні надання надр у користування; наявність зауважень Мінекоенерго щодо надання дозволу відповідно до природоохоронного законодавства, передбачених пунктом 24 цього Порядку.
Згідно з пунктом 20 Порядку №615 у разі відмови в наданні, продовженні строку дії, переоформленні дозволу або внесенні змін до нього документи повертаються в повному обсязі заявникові.
Нормами пункту 24 Порядку№615 встановлено, що про надання, продовження строку дії, зупинення дії, поновлення дії, переоформлення, анулювання дозволу та внесення змін до нього Держгеонадра видає наказ, а Рада міністрів Автономної Республіки Крим - розпорядження.
Також положеннями пункту 24 Порядку№615 передбачено, що наказ Держгеонадр та розпорядження Ради міністрів Автономної Республіки Крим про надання, переоформлення, продовження строку дії, внесення змін до дозволу, зупинення дії, поновлення дії, анулювання, відмову в наданні чи продовженні строку дії дозволу розміщуються протягом п`яти робочих днів на офіційному веб-сайті відповідного органу і наказ Держгеонадр та розпорядження Ради міністрів Автономної Республіки Крим про надання, переоформлення, продовження строку дії, внесення змін до дозволу, зупинення дії, поновлення дії, анулювання, відмову в наданні чи продовженні строку дії дозволу можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.
З аналізу положень п. 19 та п. п. 20, 24 Порядку № 615 можна зробити висновок, що рішення про відмову у наданні дозволу має бути оформлено у вигляді наказу, який має бути оприлюднений на офіційному веб-порталі Держгеонадра.
Разом з тим, на сайті Держгеонадра відсутні відомості щодо видачі наказу про відмову у наданні позивачу спеціального дозволу на користування надрами, а лист Держгеонадра, яким заяву СП ТОВ Еліком разом з доданими документами повернуто позивачу, не може вважатись рішенням про відмову у видачі спеціального дозволу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.09.2017 року у справі №826/6873/16.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відтак, суд вважає за необхідне також задовольнити позовну вимогу про зобов`язання відповідача розглянути заяву та пакет документів щодо отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування вапняків Мар`янського родовища в Дніпропетровській області відповідно до п.п. 1 п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615 "Про порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами" в редакції від 26.04.2012 р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням зазначеного, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства України, суд робить висновок, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви до суду в сумі 4204 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 77-78, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Позовну заяву Спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліком" до Державної служби геології та надр України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Зобов`язати Державну службу геології та надр України розглянути заяву та пакет документів щодо отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування вапняків Мар`янського родовища в Дніпропетровській області відповідно до пп. 1 п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615 Про порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами в редакції від 26.04.2012 р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби геології та надр України на користь Спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліком" судові витрати з оплати судового збору у розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський