Справа № 161/6141/20
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/6141/20
Провадження № 2-а/161/256/20
У Х В А Л А

01 жовтня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Камінського Ю.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 10 м. Луцьку адміністративну справу № 161/6141/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до старшого інспектора департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Редьковича Владислава Васильовича про визнання незаконною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до старшого інспектора департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Редьковича Владислава Васильовича про визнання незаконною та скасування постанови.

Позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Судом про розгляді справи встановлено, що розгляд справи було призначено на 11.05 годин 02 вересня 2020 року. Позивач про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 56).

02 вересня 2020 року позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи судом було відкладено на 11.00 годину 01 жовтня 2020 року. Позивач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 67).

01 жовтня 2020 року позивач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки до суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Внаслідок неналежного здійснення своїх процесуальних прав і виконання обов`язків заявником не отримано судову повістку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 27 травня 2020 року (справа № 9901/11/19) зазначила, що наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено статтею 205 КАС України. Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише в разі повторної неявки.

Наведена норма кореспондується із закріпленим у пункті 4 частини першої статті 240 КАС України правилом, за яким позов залишається судом без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи в судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Загальнообов`язкові процесуальні правила статті 205 КАС України є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, відповідно до принципів верховенство права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права.

Правила цієї статті встановлюють умови та підстави, які спрямовані на те, щоб учасники судового процесу й, зокрема, суд не могли свавільно обмежити право особи на судовий розгляд справи по суті заявлених вимог через ухвалення будь-якого виду судового рішення, що припинить провадження у справі. Водночас правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження.

Частина п`ята статті 205 КАС України сконструйована таким чином, що дає суду можливість не розглядати позовну заяву особи і повернути її без розгляду її автору, що має вигляд застосування до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідної форми відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи повторно не з`явився в підготовче судове засідання без поважних причин, від участі в розгляді справи самоусунувся.

При цьому, право суду залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача саме в підготовчому судовому засіданні узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній в Постанові від 27 травня 2020 року (справа № 9901/11/19)

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що належним чином повідомлений позивач, якому достовірно відомо про наявне судове провадження повторно не з`явився в підготовче судове засідання без поважних причин і не подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Від участі в розгляді справи позивач самоусунувся. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись пунктом 4 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до старшого інспектора департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Редьковича Владислава Васильовича про визнання незаконною та скасування постанови - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Ковтуненко