Справа № 607/14554/20
Суддя: Сташків Н. М.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2020 Справа №607/14554/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Облещук О.В.,

у присутності учасників справи:

- представника позивача ОСОБА_1 - Дейнеки В.М.,

- представника відповідача Климчук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 пред`явив до суду позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №643376 від 04 квітня 2020 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., та закриття провадження у справі.

Позов обгрунтовано тим, що в оскаржуваній постанові зазначено, що 04 квітня 2020 року близько 00 год. 46 хв. по вул. Протасевича у м. Тернополі ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території та керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії. Однак, момент зупинки або руху транспортного засобу на відео працівниками поліції не зафіксовано. Автомобіль стояв, позивач перебував у ньому та не збирався нікуди їхати. Жодних промірів та фіксації відстані, кількості метрів від виїзду з прилеглої території не проводилось. Штраф позивач сплатив 23 квітня 2020 року тільки для того, щоб уникнути штрафних санкцій. Позивач стверджує, що він не повинен мати документів на керування транспортним засобом, коли він ним не керує. Йому не зрозуміло, яким чином працівники поліції визначили відстань та на підставі яких сертифікованих вимірювальних засобів. З цих підстав позивач вважає вказану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 02 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 286 КАС України, з викликом сторін у судове засідання, яке призначено на 12 жовтня 2020 року о 10 год. 30 хв.

08 жовтня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, зміст якого зводиться до того, що відеозаписами з автомобільного та нагрудного відеореєстратора поліцейського зафіксовано факт зупинки транспортного засобу безпосередньо при в`їзді до прилеглої території та відмову позивача пред`явити посвідчення водія відповідної категорії. Крім цього, до відзиву долучено відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції.

У судовому засіданні 12 жовтня 2020 року представник відповідача повідомила, що факт керування позивачем автомобілем за обставин, викладених в оскаржуваній постанові, підтверджується постановою про притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка набрала законної сили. Представник позивача повідомив, що в липні 2020 року на цю постанову подана апеляційна скарга. У зв`язку з необхідністю надання представником позивача доказів про рух апеляційної скарги в Тернопільському апеляційному суді у розгляді справи оголошено перерву до 19 жовтня 2020 року до 14 год. 30 хв.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з викладених у позовній заяві мотивів, надав відповідь Тернопільського апеляційного суду, згідно з якою розгляд апеляційної скарги на постанову про притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП призначений на 27 жовтня 2020 року. Вказав, що факт керування позивачем транспортним засобом не підтверджений, докази його вини відсутні.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзиві. Зазначила, що факт керування позивачем транспортним засобом підтверджений постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка згідно з відомостями в ЄДРСР набрала законної сили, відтак, установлені цією постановою обставини, зокрема факт керування позивачем 04 квітня 2020 року близько 00 год. 46 хв. по вул. Протасевича у м. Тернополі транспортним засобом «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1 , не потребують доказування.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив такі обставини.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №643376 від 04 квітня 2020 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Як убачається з зазначеної постанови, 04 квітня 2020 року близько 00 год. 46 хв. по вул. Протасевича у м. Тернополі ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території та керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії.

В постанові зазначено, що до неї додається відео ВО00074.

Зазначені відеозаписи переглянуті в судовому засіданні. Вказані відеоматеріали підтверджують, що на вимогу пред`явити посвідчення водія відповідної категорії ОСОБА_1 посвідчення не надав, мотивуючи тим, що він не був водієм автомобіля. Також на них зафіксовано зупинку транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1 , проте не зафіксовано відстань від виїзду з прилеглої території до транспортного засобу.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність частково задовольнити позов з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Переглянутими в судовому засіданні відеозаписами підтверджено, що на вимогу пред`явити посвідчення водія відповідної категорії ОСОБА_1 посвідчення не надав. Стверджуючи, що він не був водієм автомобіля «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1 , на особу, яка була водієм цього автомобіля, ОСОБА_1 не вказав.

Законодавство України про адміністративні правопорушення не визначає як обов`язкову умову притягнення особи до відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху документування факту керування особи транспортним засобом шляхом здійснення відеозапису.

Разом із тим, на підтвердження порушення ОСОБА_1 п. 15.9 (и) Правил дорожнього руху України, а відтак вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, достатніх доказів судом не здобуто.

Так, згідно з п. 15.9 (и) Правил дорожнього руху України зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Як ствердила представник відповідача в судовому засіданні, факт зупинки транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1 безпосередньо в місці виїзду чи ближче 10 м від виїзду з прилеглої території підтверджується відеозаписом, переглянутим у судовому засіданні.

Однак, визначити відстань від виїзду з прилеглої території до транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1 , з переглянутого відеозапису не виявляється можливим.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували відстань від місця виїзду з прилеглої території до автомобіля, відповідачем не надано.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що доказів порушення ОСОБА_1 п. 15.9 (и) Правил дорожнього руху України, зокрема здійснення зупинки транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території та безпосередньо в місці виїзду, судом не здобуто, суд вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №643376 від 04 квітня 2020 року неправомірною.

Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин суд вважає, що вимоги ст. 280 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови належним чином не виконані, оскільки не з`ясовано всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням конкретних обставин справи, встановлених під час судового розгляду, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав для скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

З цих підстав позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Підстав закриття провадження у справі суд не вбачає, оскільки зібрані у справі докази не є достатніми для встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 90, 242 - 246, 250, 255, 286, 295, 297, п. п. 15.5 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №643376 від 04 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Надіслати справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Тернопільській області.

У задоволенні позову в частині закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області, м. Тернопіль, вул. Котляревського, 24, .

Головуючий суддяН. М. Сташків