Справа № 1.380.2019.005709
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.005709
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М. .

за участю:

представник позивача - Волошин О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмежено відповідальністю "БПП ОЙЛ" про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків шляхом зупинення видаткових операцій ,-

в с т а н о в и в:

Головне управління ДФС у Львівській області звернулося в суд з позовом до ТзОВ "БПП ОЙЛ" про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків шляхом зупинення видаткових операцій.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не допустив контролюючий орган до проведення перевірки. З огляду на наведене, представник позивача вважає наявними підстави для застосування арешту коштів на рахунках ТзОВ "БПП ОЙЛ", що знаходяться на рахунках цього платника податків у банківських установах шляхом зупинення видаткових операцій.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи, слід зазначити наступне.

Ухвалою від 04.11.2019 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків позовної заяви.

20.11.2019 року ухвалою суду продовжено строк на усунення недоліків.

22.11.2019 року позивачем надано документ на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою від 25 листопада 2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання.

Ухвалою від 30 січня 2020 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 1.380.2019.005682 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БПП ОЙЛ" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу.

Ухвалою від 15 жовтня 2020 року поновлено провадження у справі.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що відповідач не допустив перевіряючих до проведення перевірки, так як вважає наказ про проведення перевірки незаконним. Крім того, зазначає, що позивач не може звертатись із зазначеним позовом, так як у відповідача відсутній податковий борг. Просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задоволити, представник відповідача у судове засідання не з`явився, належно повідомлений про день та час розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Наказом № 1404 від 24.10.2019 року "Про внесення змін до Наказу Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2019 № 3858 із змінами, внесеними наказом від 04.07.2019 № 4082 було призначено проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "БПП Ойл".

24, 25,28,29 та 30 жовтня 2019 року посадовими особами Головного управління ДПС у Львівській області складено акти за № 316/05-03/42121229, № 326/05-03/42121229, № 328/05-03/42121229, № 330/05-03/42121229 та № 353/05-03/42121229 обстеження податкової адреси платника, у яких зазначено про відсутність представників ТОВ "БПП Ойл" на робочому місці.

31 жовтня 2019 року посадовими особами Головного управління ДФС у Львівській області складено акт №389/05.03.14 про відмову в допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки, у якому зазначено, що керівник відповідача ОСОБА_1 відмовляє у допуску до проведення перевірки, так як вважає, що наказ не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує процедуру початку проведення перевірки.

У зв`язку з відмовою платника податків від допуску до проведення фактичної перевірки контролюючий орган звернувся до суду з вимогою про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків шляхом зупинення видаткових операцій.

При цьому, суд зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ "БПП Ойл" звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Львівській області №1404 від 24.10.2019 "Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 25.06.2019 № 3858 із змінами, внесеними наказом від 04.07.2019 № 4082".

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Львівській області №1404 від 24.10.2019 "Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 25.06.2019 № 3858 із змінами, внесеними наказом від 04.07.2019 № 4082".

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задоволено. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року в адміністративній справі № 1.380.2019.005682 скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Визначення адміністративного арешту, як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 Податкового кодексу України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Згідно з пунктом 94.4 статті 94 Податкового кодексу України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Із системного тлумачення положень статті 94 Податкового кодексу України судом не встановлено, що адміністративний арешт коштів платника податків є похідним від адміністративного арешту майна, відмінного від коштів, і може бути застосований судом виключно у випадку існування рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків.

Положення статті 94 Податкового кодексу України не визначає послідовності процедур застосування адміністративного арешту майна та адміністративного арешту коштів.

Натомість, приписи статті 94 Податкового кодексу України викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

Виходячи з аналізу наведеного правового регулювання, суд дійшов висновку, що арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України та не залежить від наявності рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків.

Не підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків в судовому порядку не обмежує право податкового органу на звернення до суду про застосування арешту коштів на рахунках платника податків, але за умови наявності відповідних підстав, визначених Податковим кодексом України.

Положення п.94.2 ст. 94 ПК України визначають перелік обставин, при з`ясуванні яких застосовується арешт майна.

Так, відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Як зазначалося судом раніше та підтверджено матеріалами справи, правомірність наказу Головного управління ДПС у Львівській області №1404 від 24.10.2019 "Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 25.06.2019 № 3858 із змінами, внесеними наказом від 04.07.2019 № 4082" підтверджено постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2020 року по справі № 1.380.2019.005682, яка набрала законної сили.

Суд також зауважує, що Верховний Суд в постановах від 27.11.2018 року у справі №820/1929/17 (адміністративне провадження К/9901/40847) та від 12.02.2019 року по справі №820/2455/18 (касаційне провадження № К/9901/68653/18) висловлював правову позицію щодо підстав застосування адміністративного арешту майна платника податків.

У вказаних вище постановах Верховний Суд зазначив, що приписи статті 94 Податкового кодексу України викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків, що арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, та не залежить від наявності рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків.

Не підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків в судовому порядку не обмежує право податкового органу на звернення до суду про застосування арешту коштів на рахунках платника податків, але за умови наявності відповідних підстав, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 27.11.2018 року у справі №820/1929/17, від 12.02.2019 року по справі №820/2455/18, від 12.04.2019 року по справі №820/2564/17, від 14.05.2019 року по справі №813/1910/17, від 23.05.2019 року по справі №813/854/18, а також від 28.05.2019 року по справі №813/3943/17 враховано судом при розгляді даної справи згідно ч.5 ст. 242 КАС України.

Відносно посилань відповідача у відзиві на відсутність підстав для накладення арешту на кошти, передбачених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючий орган має право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Наведена законодавча норма встановлює як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Суд зазначає, що норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини. Так, норми пункту 94.2 Податкового кодексу України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість, підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України врегульовано інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому у виключному випадку - за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

З огляду на викладене, є помилковими твердження відповідача у відзиві про наявність у контролюючого органу права звернення до суду з позовом про накладення арешту на кошти, лише у разі наявності податкового боргу.

В даному випадку предметом доказування по справі є не наявність або відсутність податкового боргу, а наявність чи відсутність законних підстав для проведення перевірки відповідача, дотримання позивачем процедури її призначення та проведення, та як наслідок - наявність чи відсутність у відповідача підстав відмовити посадовим особам контролюючого органу у допуску до перевірки.

Беручи до уваги, що відповідачем було необґрунтовано відмовлено фахівцям ГУ ДПС у Львівській області у допуску до перевірки, суд приходить до висновку, що у спірних відносинах наявні підстави для накладення арешту на кошти ТОВ «БПП Ойл», передбачені ст. 94 ПК України.

Відповідно до пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Враховуючи положення ПК України вживаються два поняття, які позначають арешт коштів на рахунках платника податків - власне арешт коштів, а також зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків.

Аналіз норм Податкового кодексу України, а також чинного законодавства, що регулює банківську діяльність і порядок здійснення безготівкових розрахунків, дає підстави для висновку про тотожність зазначених понять для цілей регулювання податкових правовідносин.

Так, відповідно до ч.2 ст. 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, а також в інших випадках, передбачених договором, Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", іншими законами та/або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, кореспондентському рахунку. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми або коли інше передбачено договором, законом чи умовами такого обтяження.

Отже, накладення арешту на кошти на рахунках платника податків є необхідною передумовою для зупинення видаткових операцій на таких рахунках в усіх випадках, крім тих, які випливають з норм Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".

Таким чином, з урахуванням змісту ст. 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" зупинити видаткові операції з підстав, передбачених Податковим кодексом України, можна не інакше, як шляхом накладення арешту на кошти, що знаходяться на рахунках платника податків.

Отже, повноваження податкових органів щодо звернення до суду з вимогами як про накладення арешту на кошти платника податків, так і про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, варто розуміти як право на звернення з вимогою про накладення адміністративного арешту на кошти платника податків, що перебувають на його рахунках у банку.

Зазначена правова позиція міститься в роз`ясненнях, викладених в листі Вищого адміністративного суду України від 29.04.2013 №642/12/13-13.

З огляду на те, що у податкового органу були наявні законні підстави для проведення фактичної перевірки відповідача призначеної згідно наказу Головного управління ДПС у Львівській області №1404 від 24.10.2019 "Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 25.06.2019 № 3858 із змінами, внесеними наказом від 04.07.2019 № 4082"та враховуючи підтвердження правомірності наказу ГУ ДПС у Львівській області постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2020 року по справі № 1.380.2019.005682, яке набрало законної сили, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про накладення арешту на рахунках ТОВ «БПП Ойл», що знаходяться у банківських установах шляхом зупинення видаткових операцій.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246 КАС України , суд -

в и р і ш и в :

Позов Головного управління ДПС у Львівській області (79003, вул. Стрийська, 35, м. Львів) до ТзОВ "БПП ОЙЛ" (79021, вул. Кульпарківська, 93-А, м. Львів, ) про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків шляхом зупинення видаткових операцій ,- задоволити повністю.

Застосувати адміністративний арешт коштів на рахунках ТзОВ " БПП ОЙЛ " шляхом зупинення видаткових операцій.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 жовтня 2020 року.

Суддя Кухар Н.А.