Справа № 640/14229/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року м. Київ № 640/14229/19

Суддя Окружного адміністративного суду м. Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправними та скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5 , ) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (03151, м. Київ, вул. Волинська, 12, ) про визнання протиправним та скасування припису Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 21.06.2019 року №604.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваний припис складено з порушенням вимог ч.11 ст. 4, ч.6 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», з перевищенням повноважень контролюючого органу, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 02 серпня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач, не погоджуючись із доводам позивача, надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позов необґрунтованим, оскільки при винесенні оскаржуваного припису відповідач керувався чинним законодавством, діяв в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Матеріалами справи встановлено, що до Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві звернулись мешканці будинку АДРЕСА_1 (ініціативна група: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) зі скаргою на діяльність КП «Київтеплоенерго» щодо нарахування за лютий місяць сум за послуги з опалення без будинкового лічильника, за тарифом 38,50 грн/м2.

На підставі вищевказаної заяви, за погодженням Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 15.05.2019 № 3805-05/20193-03, наказу від 31.05.2019 № 2652, направлення від 31.05.2019 № 2142, відповідачем здійснено позаплановий захід (перевірку) КП «Київтеплоенерго».

За результатами перевірки було складено Акт № 2652-10 від 18.06.2019, в якому зафіксовано порушення вимог ч. 3 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», чим порушено п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ціни і ціноутворення».

Відповідно до ч. З ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі виходу з ладу або втрати вузла комерційного обліку, зазначеного в частині першій цієї статті, до відновлення його роботи або заміни комерційний облік здійснюється розрахунково відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, з урахуванням середнього споживання: теплової енергії - протягом попереднього опалювального періоду; гарячої та питної води - протягом попередніх 12 місяців.

На підставі вищевикладеного, та керуючись п. 7 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про ціни та ціноутворення», ч. 8 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», за послугу з централізованого опалення КП «Київтеплоенерго» відповідачем було видано обов`язковий до виконання припис від 21.06.2019 року №604.

Незгода позивача із винесеним приписом зумовила його звернення до Окружного адміністративного суду м. Києва із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі-Закон 877) визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Згідно з п.7 Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в м. Києві, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12.04.2017 № 209, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики, зокрема у сфері здійснення державного нагляду (контролю) у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін:

-здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- приймає рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Відповідно до ст. 1 Закону 877 державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.6 Закону 877 звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Позивач зазначає, що оскаржуваний припис видано за результатами здійснення відповідачем заходу державного нагляду на підставі акту перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 18.06.2019 року № 2652-10, який складено з порушенням ч. 11 ст. 4, ч. 6 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Суд, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, не погоджується із даними твердженнями позивача з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 11 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Як зазначає відповідач та не спростовано позивачем, направлення на проведення заходу від 31.05.2019 року № 2142 було отримано провідним юрисконсультом Д.О. Лінніченко (довіреність від 01.11.2018 №01/11/18-05).

Позапланова перевірка позивача тривала з 04.06.2019 по 18.06.2019 року.

Судом встановлено, що під час проведення позапланової перевірки позивачем від 11.06.2019 року № 28АУ/30/2331 було надано лист про проведення перевірки за колективним зверненням мешканців житлового будинку (представник - ОСОБА_2 ).

Лист від 11.06.2019 року № 28АУ/30/2331 було підписано - директором ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 5.4.4. Статуту комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» директор підприємства без доручення діє від імені Підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених цим Статутом.

Отже, директор комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» В. Бінд є керівником суб`єкта господарювання, а тому захід державного нагляду (контролю) було проведено без порушень чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 Довіреності від 27.11.2018 року № 27/11/18-01 Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», в особі тимчасово виконуючого обов`язки Бінда Вячеслава Євгеновича, який діє на підставі Статуту, уповноважує керівник департаменту з продажу теплової енергії Безпаленко Денис Олександрович представляти інтереси Підприємства у відносинах з органами державної влади.

Позивач стверджує, що керівник департаменту з продажу теплової енергії СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» ОСОБА_6 з 18.06.2019 року перебував у щорічній відпустці.

Проте, ні до початку проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю), ні підчас його проведення, позивачем не було надано відповідного наказу про відпустку ОСОБА_6 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 чт. 20 Закону України « Про ціни і ціноутворення» до суб`єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за: порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін - вилучення необгрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100 відсотків необгрунтовано одержаної виручки.

Так, матеріалами перевірки встановлено, що позивачем при застосуванні тарифу були допущені порушення при нарахуванні плати за централізоване опалення, що згідно ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», призвело до надлишкового нарахування мешканцям будинку по АДРЕСА_1 за послуги з централізованого опалення.

При цьому суд зазначає, що відсутність підпису уповноваженої особи позивача в Акті перевірки від 18.06.2019№ 2652-10 не спростовує порушень законодавства, виявлених під час проведення позапланової перевірки фахівцями Головного управління.

В адміністративному позові позивач зазначає, що не погоджується із вимогою відповідача здійснити перерахунок коштів по квартирі АДРЕСА_2 за послугу з централізованого опалення.

Аналіз матеріалів справи свідчить про необґрунтованість наведених доводів позивача, з огляду на наступне.

Закон України «Про житлово-комунальних послуг» регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»:

-гаряча вода - вода, призначена для задоволення санітарно-гігієнічних та господарсько-побутових потреб споживачів, якісні та температурні характеристики якої відповідають нормативним вимогам

- житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає в себе:

- утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно- технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

- купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

- поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

- комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Позивач стверджує, що поняття - послуга з постачання теплової енергії, постачання гарячої води введено в дію лише з 01.05.2019, у зв`язку введенням в дію Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Суд не погоджується із таким висновком позивача, тому що відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.17 р. № 2189-VIII, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 травня 2019 року, крім:

статті 1, частини першої статті 2, статей 3-7, 9,11, 12, частини другої статті 26, статей 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), частини другої статті 2, частин третьої та четвертої статті 8, частин другої та третьої статті 10, статті 15, частин першої, третьої та п`ятої статті 16, статті 18, частини п`ятої статті 28, пунктів 2, 3-1, 6, підпункту 1, підпункту "б" підпункту 2, підпунктів 5 та пункту 8 цього розділу, які вводяться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом.

10 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.17 р. № 2189-VIII.

Таким чином, суд зазначає, що відповідно до Прикінцевих положень нової редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статті 1 та 5 були введені в дію через 6 місяців із дня набрання чинності цього Закону, тобто з 10.06.2018 року.

Громадянка ОСОБА_2 та інші, звернувся до Головного управління зі скаргою на дії КП «Київтеплоенерго», 19.03.2019 за№ Д-2012.

Отже, на дату звернення споживачів до відповідача, а саме 19.03.2019 року, вже застосовувались поняття такі, як «послуги з постачання теплової енергії» та «постачання гарячої води» відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.17 р. № 2189- VIII.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються їх за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором.

Виконавець комунальної послуги або інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг, забезпечує функціональну перевірку приладів розподілювачів теплової енергії. Порядок, періодичність такої перевірки і визначаються договором між споживачем та виконавцем послуги або іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг.

Періодична повірка засобів вимірювальної техніки вузлів розподільного обліку здійснюється згідно з міжповірочним інтервалом, зазначеним у технічному паспорті на цей засіб, але не менш як один раз на шість років для засобів механічного типу та не менш як один раз на дев`ять років для засобів інших типів.

Забороняється демонтаж вузла обліку, в тому числі комерційного, для обслуговування без його заміни на вузол обліку, укомплектований засобами вимірювальної техніки такого самого або вищого класу точності, крім випадків, коли такий демонтаж здійснюється у зв`язку з відмовою споживача в установленому законом порядку від надання відповідної комунальної послуги або проведення повірки (ремонту).

У разі виходу з ладу вузла обліку він підлягає заміні на справний та прийняттю на абонентський облік протягом п`яти робочих днів з дня виявлення факту виходу з ладу.

Отже, з огляду на вищевикладене судом встановлено, що позивач проігнорував норми чинного законодавства, визнаючи, що з грудня 2017 року засіб обліку теплової енергії по вул. Полярна, 8-Д перебуває у неробочому стані.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

До встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку відповідно до вимог частини другої статті 3 цього Закону:

- обсяг споживання теплової енергії визначається за нормою споживання, встановленою органом місцевого самоврядування, що підлягає щомісячному коригуванню виконавцем послуги за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря;

- обсяги споживання гарячої чи питної води визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності - за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування. Загальний обсяг споживання гарячої або питної води у такій будівлі визначається як сума обсягу, визначеного за допомогою вузлів розподільного обліку та розрахункового обсягу, визначеного за нормою споживання для споживачів, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку.

У разі виходу з ладу або втрати вузла комерційного обліку, зазначеного в частині першій цієї статті, до відновлення його роботи або заміни комерційний облік здійснюється розрахунково відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово- комунального господарства, з урахуванням середнього споживання: теплової енергії - протягом попереднього опалювального періоду; гарячої та питної води - протягом попередніх 12 місяців.

Відтак, суд вважає, що припис від 21.06.2019 року № 604 винесено відповідачем в межах чинного законодавства.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно, враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 132, 134, 243 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5 , ) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа