Справа № 826/8825/17
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8825/17 Суддя (судді) першої інстанції: Костенко Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Земляної Г.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Северина Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Северина Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила:

1) визнати протиправною відмову Уповноваженої особи щодо не включення позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

2) зобов`язати Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у банку за рахунок Фонду;

3) зобов`язати Фонд включити позивача до загального реєстру вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є вкладником банку і на неї поширюються передбачені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" гарантії відшкодування коштів за вкладом у розмірі 160000 грн., розміщеним на рахунку № НОМЕР_1 . Стверджує, що вона не підпадає під жодну з умов, визначених у Законі України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", коли Фонд не відшкодовує кошти, а також про відсутність правових підстав для визнання вказаного договору нікчемним. Вважає, що всупереч ст.ст. 26, 27 цього Закону відповідач не включив її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2020 року даний позов задоволено частково.

Зокрема, зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести зміни і доповнення до загального Реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про збільшення ОСОБА_1 розрахункової суми та суми до виплати на 160000 грн. (сто шістдесят тисяч гривень 00 копійок).

Відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову в іншій частині.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є вкладником у розумінні статті 2 Закону №4452-VI та підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом, оскільки, має банківський рахунок у ПАТ «Банк Камбіо» та на відповідному рахунку до запровадження тимчасової адміністрації було розміщено грошові кошти, тому слід зобов`язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно рахунку позивача, відкритого у ПАТ «Банк Камбіо».

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. При цьому наголошує на тому, що Уповноважена особа на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» діяла у повній відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки виявивши ознаки нікчемності правочину та враховуючи те, що нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, Уповноважена особа не мала права включати позивача до переліку вкладників ПАТ «Банк Камбіо», за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, 16 вересня 2014 року між ПАТ "Банк Камбіо" і позивачем укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_1 у національній валюті.

Згідно з копією платіжного доручення від 17 вересня 2014 року №2522 на рахунок позивача № НОМЕР_1 перераховано кошти в сумі 160000 грн. з рахунку ТОВ "Донтем" () з призначенням: "Зворотня фінансова допомога згідно договору №17/09-9 від 17 вересня 2014 року Без ПДВ"

У справі наявна копія договору №17/09-9 позики (надання поворотної фінансової допомоги) від 17 вересня 2014 року, укладеного між ТОВ "Донбаселектромонтаж" () (Позикодавець) і позивачем (Позичальник), яким передбачено передачу Позикодавцем Позичальнику у власність грошових коштів у сумі 160000 грн. та повернення останнім одержаної суми позики до 22 вересня 2017 року.

Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 04 грудня 2014 року № 782 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 04 грудня 2014 року №140 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Камбіо», згідно з яким, з 05 грудня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Банк Камбіо».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 27 лютого 2015 року № 144 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 46 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» Додусенка Володимира Івановича строком на 1 рік, з 02 березня 2015 року по 01 березня 2016 року включно.

У подальшому, Наказом виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29 березня 2018 року № 900 призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» Северина Юрія Петровича на строк з 30 березня 2018 року по 01 березня 2019 року.

Згідно з витягом з додатку №1.2 "Доповнення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ "Банк Камбіо", м. Київ, вул. Драгомирова, 10/10", до вказаного Доповнення включена інформація про позивача, загальна гарантована сума - 160012,16 грн., номер рядка у файлі Z-7459.

Копія листа Уповноваженої особи від 05 серпня 2016 року №01/2159 про винесення на розгляд Виконавчої дирекції Фонду питання щодо зняття обмежень щодо виплат вкладникам ПАТ "Банк Камбіо" та включення до Переліку вкладників банку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування, що зазначені в додатках №1.2-2.2, підтверджує подання відповідачем додаткової інформації про позивача до Фонду.

У жовтні 2016 року позивач звернулась до відповідачів із заявами про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом у банку. Листом Фонду від 10 січня 2017 року №30-036-499/17 позивачу надана відповідь, в якій повідомлено про те, що кошти на банківському рахунку позивача у ПАТ "Банк Камбіо" визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, а їх виплата можлива лише після прийняття відповідного процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року у справі №761/44571/16-к накладено арешт на грошові кошти фізичних осіб, які знаходяться в банківській установі ПАТ "Банк Камбіо" на рахунках фізичних осіб, за якими здійснені операції щодо безготівкового перерахування грошових коштів з рахунків юридичних осіб на банківські рахунки фізичних осіб в банківській установі, у т.ч. на рахунку позивача № НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2018 року у справі №761/38493/18 скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року, на майно позивача - грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в банківській установі ПАТ "Банк Камбіо", скасувавши заборону відчужувати, розпоряджатись та використовувати грошові кошти.

Наказом Уповноваженої особи від 07 червня 2018 року №81 "Про визнання правочинів нікчемними" затверджено акт від 06 червня 2018 року Комісії з додаткової перевірки правочинів вкладників ПАТ "Банк Камбіо", зазначених в Додатку №1 до цього наказу, яким визнано нікчемними правочини, зазначені в вищевказаному Акті, а також застосовано наслідки нікчемності правочинів.

Згідно з копією витягу із Додатку №1 до наказу від 07 червня 2018 року №81, до нього включено інформацію про позивача.

Копія листа Уповноваженої особи від 07 червня 2018 року №01/700 підтверджує надіслання Фонду копій наказу Уповноваженої особи від 07 червня 2018 року №81 та акту Комісії з додаткової перевірки правочинів від 06 червня 2018 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 04 лютого 2019 року №241 затверджено зміни та доповнення до загального реєстру вкладників ПАТ "Банк Камбіо". Згідно з витягом із Змін та доповнень до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, щодо позивача внесено інформацію про зменшення розрахункової суми на 160012,16 грн., сума до виплати - 0,00 грн.

Оскільки позивача не включено до переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами у банку за рахунок Фонду, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Так, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі по тексту - Закон № 4452-VI).

Відповідно до п. 3,4 ч. 1 статті 2 Закону №4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч.1 статті 3 Закону України № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Частина 1 статті 26 Закону № 4452-VI визначає, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Частинами 1-3, 5-6 статті 27 Закону №4452-VI передбачено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, мала у такому банку вклад (від 10 грн), відшкодування суми коштів, зокрема, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000,00 грн.

Тобто, Закон № 4452-VI пов`язує можливість реалізації права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

З матеріалів справи вбачається, що 16 вересня 2014 року між позивачем та ПАТ «Банк Камбіо» укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_1 у національній валюті, згідно пункту п. 1.1 якого банк відкриває клієнту поточний рахунок та здійснюється його касово-розрахункове обслуговування, згідно статуту банку, нормативно-правових актів НБУ та інших актів законодавства України.

17 вересня 2014 року на рахунок позивача надійшли грошові кошти від ТОВ «Донтем» в сумі 160 000 грн., призначення платежу - "Зворотня фінансова допомога згідно договору №17/09-9 від 17 вересня 2014 року Без ПДВ".

Разом з тим, Уповноваженою особою Фонду позивача не було включено до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

На підставу нікчемності вчиненого позивачем правочину Уповноважена особа Фонду посилається на п.7 ч.3 статті 38 Закону № 4452-VI.

Згідно статті 37 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів шляхом здійснення перевірки вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 цього Закону.

Так, ч.3 статті 38 Закону №4452-VI визначено перелік підстав для визнання правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку нікчемними.

У відповідності до п.7 ч.3 вказаної статті, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відтак, метою п.7 ч.3 статті 38 Закону № 4452-VI є недопущення зменшення активів банку або якості (ліквідності) таких активів на шкоду інших кредиторів, а також захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією щодо п.7 ч.3 статті 38 Закону № 4452-VI, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 910/14681/17, від 30 травня 2018 року у справі № 910/23036/16, від 23 жовтня 2018 року у справі № 804/6992/15, від 16 січня 2020 року у справі № 821/3563/15-а.

При цьому, в апеляційній скарзі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб посилається на те, що фактично кошти на рахунок позивача були переведені від юридичної особи, не є власними коштами позивача, що вказує на наміри юридичної особи власника великого рахунку отримати кошти при ліквідації банку не в порядку черговості у банку, а за рахунок коштів Фонду, замість отримання коштів за рахунок реалізації майна банку як кредитор сьомої черги.

Однак, колегія суддів зазначає про те, що умови вказаного договору банківського вкладу, укладеного з позивачем, не містять в собі жодних умов, які б передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідач, в свою чергу, не довів належними та допустимими доказами те, що у момент укладення договору банківського вкладу та здійснення транзакцій ПАТ «Банк Камбіо» щодо зарахування суми коштів на депозитний рахунок, позивач отримав перевагу стосовно інших вкладників банку та не обґрунтував, у чому така перевага полягала.

Відповідно до статті 1062 ЦК України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Отже, законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку у випадках перерахування коштів на її користь іншим клієнтом.

Зобов`язання Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» за вказаним договором передбачають лише відкриття рахунку вкладника, нарахування процентів, а також повернення суми вкладу та виплату нарахованих процентів.

Норми Закону №4452-VI не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням чи належністю саме йому розміщених на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів. Підставою для розповсюдження на особу гарантій, передбачених Закону №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», в якому Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на концепцію, яка вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.

Чинне законодавство передбачає можливість зарахування коштів на вкладний депозитний рахунок від іншої особи, що не суперечить положенням пункту 10.19 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 826/24888/15.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що посилання апелянта на п.7 ч.3 статті 38 Закону №4452-VI, як на встановлену підставу визнання договору банківського вкладу нікчемним, є безпідставними та необґрунтованими.

Слід зазначити, оскільки грошові кошти від ТОВ «Донтем» в сумі 160 000 грн. надійшли на рахунок позивача 17 вересня 2014 року, тобто до винесення 04 грудня 2014 року постанови Правління Національного банку України № 782, якою ПАТ «Банк Камбіо» віднесено до категорії неплатоспроможних, відтак, наявність вкладу та статусу вкладника у позивача є підставою для поширення на неї гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу.

Також слід зазначити, що перелік передбачених ч.3 статті 38 Закону №4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним.

Положення статті 228 Цивільного кодексу України не можуть бути застосовані Уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч.3 статті 38 цього Закону.

При цьому, при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч.2 статті 215 ЦК України та ч.3 статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена ч.2 статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий відповідний наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду - особою, що здійснює повноваження органу управління банку, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС України, оскільки не створює жодних обов`язків для позивача та безпосередньо не порушує прав позивача.

Вказаний правовий висновок у аналогічних правовідносинах викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №826/1476/15.

Також слід зазначити, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2018 року скасовано арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року, на майно позивача - грошові кошти, які знаходяться на її рахунку, скасувавши заборону відчужувати, розпоряджатись та використовувати грошові кошти.

Посилання відповідача на наявність кримінального провадження за ознаками складу злочину, передбаченого статтею 218-1 КК України, як на підставу для невиплати гарантованої суми відшкодування, суд відхиляє, оскільки таких підстав Закон №4452 не передбачає.

Отже, підстави, передбачені п. 11 ч. 4 статті 26 Закону №4452 для не виплати позивачу гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом, перестали існувати.

Відтак, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, відповідачі мали законні підстави не виплачувати позивачу відшкодування у період чинності арешту коштів позивача на його рахунку, накладеного рішенням суду. Разом з цим, зменшення суми виплати у загальному Реєстрі внаслідок прийняття рішення про нікчемність правочину є неправомірним і таким, що порушує право позивача на отримання гарантованого відшкодування.

З огляду на зазначене, оскільки позивач набула право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду, але сума її вкладу не була включена до загального Реєстру вкладників ПАТ "Банк Камбіо", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з причин, правомірність яких не доведена перед судом, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести зміни і доповнення до загального Реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про збільшення ОСОБА_1 розрахункової суми та суми до виплати на 160 000 грн.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 20 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев