Справа № 460/615/20
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/615/20 пров. № А/857/7787/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань Михальської М.Р.,

представника відповідача Захарчук М.І.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року (головуючий суддя: Щербаков В.В., місце ухвалення - м. Рівне) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

встановив:

Головне управління ДПС у Рівненській області, 04.02.2020 звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 107944,69 грн.

Обґрунтовує позов тим, що за відповідачем обліковується заборгованість в сумі 107944,69 грн, у зв`язку з несплатою протягом строків, встановлених п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, вказана заборгованість набула статусу податкового боргу. Ця заборгованість виникла на підставі прийнятих податковим органом податкових повідомлень-рішень: від 22.02.2019 № № 0-1701, 0-1701, 0-1701, 0-1701, 0-1701, 0-1701, 0-1701, 0-1701, від 20.04.2018 № № 0-1701, 0-1701, 0-1701, 0-1701, 0-1701, 0-1701, 0-1701, 0-1701.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року позов задоволено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що позивач не набув право на звернення з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості по податку на нерухоме майно, оскільки відсутні дані направлення податкових повідомлень-рішень на підставі, яких виник податковий борг.

Представник відповідача Захарчук М.І., у судовому засіданні, яке у відповідності до ст. 195 КАС України проведено у режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати.

Представник позивача, у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що за відповідачем обліковується податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 107944,69 грн.

Вказана заборгованість виникла на підставі податкових повідомлень-рішень від 22.02.2019 № 0-1701, № 0-1701, № 0-1701, № 0-1701, № 0-1701, № 0-1701, № 0-1701, № 0-1701, від 20.04.2018 № 0-1701, № 0-1701, № 0-1701, № 0-1701, 0-1701, № 0-1701, № 0-1701, № 0-1701, від 25.06.2017 № 261166-13, № 261163-13, № 261165-13, № 261167-13, № 261162-13, № 261164-13, № 261168-13, № 261169-13.

Наявність податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, підтверджується копією витягу з інтегрованої картки платника податків, розрахунком виникнення податкової заборгованості по нарахованих (донарахованих) сумах згідно карток особових рахунків.

На момент розгляду справи, борг перед бюджетом на загальну суму 107944,69 грн, відповідачем не погашено. Доказів щодо сплати чи часткового погашення зазначеної суми податкового боргу, відповідачем суду не надано.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки відповідач доказів сплати чи часткової сплати податкового боргу в сумі 107944,69 грн не надав.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 ст.38 цього Кодексу передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п.п. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 57.3. ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 вказаного Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, надано право платнику податків з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При цьому при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 ст. 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, отже предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом цього позову, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду цієї справи здійснювати їх правовий аналіз.

Отже, з урахуванням викладених законодавчих приписів, дослідженню і оцінці підлягають питання чи набула сума податкового зобов`язання визначена контролюючим органом у податкових повідомлень-рішень статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу та з огляду на встановлене, чи були правові підстави для її стягнення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання апелянта, що позивачем надсилалися ОСОБА_1 податкові повідомлення рішення, на підставі яких виникла заборгованість, не на ту адресу, оскільки в межах розгляду цієї справи, обставини надсилання таких повідомлень-рішень дослідженню не підлягають.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що податкові повідомлення рішення, на підставі яких виникла заборгованість, відповідач отримав особисто, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а. с. 12, 15 19), які додані до матеріалів справи.

Також, наявними матеріалами справи підтверджено, що відповідачу було вручено податкову вимогу форми «Ф» № 905-17 від 20.09.2019 зі сплати податкового боргу в сумі 107944,69 грн (а. с. 8).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази оскарження відповідачем, як в адміністративному так і в судовому порядку, податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник податковий борг, та податкової вимоги.

Отже, сума 107944,69 грн набула статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу, а тому така підлягає стягненню з відповідача.

Також, відсутні докази вжиття відповідачем заходів щодо погашення податкової заборгованості в сумі 107944,69 грн.

Крім цього, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, представник відповідача, не заперечував обставин наявності у ОСОБА_1 нерухомого майна, що є об`єктом справляння податку на нерухоме майно, відмінного від земельних ділянок.

Покликання апелянта, що підставою для скасування рішення суду першої інстанції є те, що податковий борг стягнуто саме з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), який не є зареєстрованим фізичною особою підприємцем, суд апеляційної інстанції до уваги не бере. Так як, в ході розгляду справи, встановлено, що як податкові повідомлення рішення, на підставі яких виникла заборгованість, так і податкова вимога прийняті щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а тому вказана обставина не може бути підставою для скасування законного судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що на момент розгляду справи, відповідачем не надано суду доказів оскарження вказаних вище податкових-повідомлень рішень, вимоги про сплату боргу, а тому такі є чинними, а податковий борг є узгодженим, отже позовна вимога про стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 у сумі 107944,69 грн підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 310, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року у справі № 460/615/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 19.10.2020.