Справа № 340/2689/20
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/2689/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області (далі - відповідач) про скасування наказу та стягнення грошового забезпечення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач (через представника) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати неправомірним та скасувати наказ від 26.02.2020 р. №83 о/с "Про утримання коштів за прогул без поважних причин поліцейському УАЗОР ГУНП в Кіровоградській області";

- стягнути з відповідача грошове забезпечення за 13, 14 та 17 лютого 2020 р. у розмірі 1890,36 грн.;

- звернути до негайного виконання рішення суду щодо стягнення грошового забезпечення;

- стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що спірний наказ винесено неправомірно, оскільки позивач з 04.02.2020 р. по 04.03.2020 р. перебував на лікарняному згідно з листом непрацездатності АКА №244518 КНП "Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради". При цьому, відповідач взагалі не повідомляв позивача про початок службового розслідування, пояснення не відбиралось та обставини відсутності на службі взагалі не з`ясовувались. Тобто, відповідачем умисно порушено право позивача на захист, що полягає в надання його можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зауважив, що позивач жодним чином в період з 04.02.2020 р. по 17.02.2020 р. не повідомляв безпосереднього керівника чи Управління кадрового забезпечення про те, що перебуває на лікарняному, що в свою чергу унеможливлює його вихід на службу. При цьому, згідно до інформації ДУ "ТМО МВС України по Кіровоградській області" встановлено, що позивач в період з 13 по 17 лютого 2020 р. не перебував на лікуванні у вказаному медичному закладі. Додатково представник зазначив, що на момент проведення службового розслідування позивач не був поліцейським та не перебував на службі в Національній поліції України в зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення, а тому вимоги щодо повідомлення його як поліцейського визначені Дисциплінарним статутом Національної поліції України в даному випадку на нього не поширюються. Однак, з метою встановлення обставин невиходу позивача на службу з 13 по 17 лютого 2020 р. та його опитування з даного приводу 20.02.2020 р. було здійснено відвідування позивача за місцем його проживання, але поспілкуватись та його опитати не представилось можливим, оскільки останній дверей домоволодіння не відчинив (а.с.24-33).

Представник позивача подав суду відповідь на відзив та просив задовольнити позов (а.с.85-92).

Представник відповідача подав заперечення на вказану відповідь (а.с.98-104).

Відповідно до ст.ст.262, 263 КАС України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши наявні в справі матеріали суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що позивач до 17.02.2020 перебував на посаді начальника управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Кіровоградській області.

Наказом ГУНП в Кіровоградській області від 17.02.2020 р. № 60 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 згідно із Законом України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (а.с.68).

18.02.2020 р. за вх.№409/15-2020 до ГУНП в Кіровоградській області надійшов рапорт начальника УКЗ ГУНП в Кіровоградській області підполковника поліції ОСОБА_2 щодо відсутності на службі без поважних причин у період із 13 по 17 лютого 2020 р. начальника УОАЗОР ГУНП в Кіровоградській області підполковника поліції ОСОБА_1 . До рапорту було долучено акти про відсутність позивача на робочому місці (на службі), а саме: від 13.02.2020 № 18/15-2020 (відсутність на службі із 09.00 по 13.00) та № 19/15-2020 (відсутність на службі із 13.45 по 18.00), від 14.02.2020 № 20/15-2020 (відсутність на службі із 09.00 по 13.00) та № 21/15-2020 (відсутність на службі із 13.45 по 16.45), від 17.02.2020 №22/15-2020 (відсутність на службі із 09.00 по 13.00) та № 23/15-2020 (відсутність на службі із 13.45 по 18.00).

Наказом ГУНП в Кіровоградській області від 19.02.2020 р. № 252 за вказаним фактом, відповідно до ст.ст.14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, п. 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом МВС України від 07.11.2018 №893, було призначено службове розслідування (а.с.44, 45-52).

В ході службового розслідування опитано працівників УОАЗОР ГУНП в Кіровоградській області.

Відповідно до наданих пояснень підполковників поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , лейтенанта поліції ОСОБА_5 , а також ОСОБА_6 встановлено, що у вищевказаний період часу ОСОБА_1 не з`являвся на робоче місце (а.с.54-57).

Як пояснив представник відповідача, 20.02.2020 р. дисциплінарною комісією здійснено перегляд відеозаписів із камер відеоспостереження, розміщених на посту № 1 адміністративної будівлі ГУНП в Кіровоградській області, що розташована в м. Кропивницькому по вул. В. Чміленка, 41, щодо прибуття до Головного управління на робоче місце (на службу) із 13.02.2020 по 17.02.2020 (включно), ОСОБА_1 . У ході перегляду відеозаписів було встановлено, що ОСОБА_1 із 13.02.2020 по 17.02.2020, до ГУНП в Кіровоградській області не з`являвся, про що складено Акт перегляду відеозаписів із камер відеоспостереження від 20.02.2020 № 429/15-2020 (а.с.69).

Також, 20.02.2020 до УКЗ ГУНП в Кіровоградській області за вих.№428/15-2020 надіслано лист про надання інформації, чи надавалася відпустка ОСОБА_1 у період із 13 по 17 лютого 2020 року, чи надходили листки непрацездатності від останнього щодо його лікування у вищевказаний період часу, а також, чи наявні в УКЗ ГУНП в Кіровоградській області будь-які ніші розпорядчі документи, які б надавали право ОСОБА_1 бути відсутнім на службі з 13 по 17 лютого 2020 року. Одночасно, у вищевказаному листі йшлося про надання до дисциплінарної комісії, відомості, що містяться в особовій справі, характеристики на ОСОБА_1 (а.с.60).

Згідно листа-відповіді від 20.02.2020 р. №445/15-2020 ОСОБА_1 у період із 13 по 17 лютого 2020 року жодних із видів відпусток, передбачених чинним законодавством, не надавалося та листів непрацездатності щодо лікування останнім у вищевказаний період не надходило (а.с.61-62).

Крім того, 20.02.2020 за вих.№443/15-2020 надіслано лист "Про надання інформації" до ДУ "ТМО МВС України по Кіровоградській області" щодо надання інформації чи перебував ОСОБА_1 на лікуванні у вказаному медичному закладі в період із 13 по 17 лютого 2020 р. (а.с.58).

21.02.2020 із ДУ "ТМО МВС України по Кіровоградській області" за вх.№279 до дисциплінарної комісії надійшла відповідь, згідно до змісту якої ОСОБА_1 в період із 13 по 17 лютого 2020 року не перебував на лікуванні у вказаному медичному закладі (а.с.59).

З метою встановлення обставин невиходу на службу з 13 по 17 лютого 2020 року ОСОБА_1 , а також його опитування з даного приводу, 20.02.2020 р. здійснено відвідування останнього за місцем проживання, а саме в АДРЕСА_1 . Однак, поспілкуватися із ОСОБА_1 і опитати його не представилося можливим, оскільки останній дверей домоволодіння не відчинив, про що складено письмовий рапорт від 20.02.2020 р. № 444/15-2020 (а.с.53).

Враховуючи зібрані матеріали службового розслідування та не надання ОСОБА_1 жодних обґрунтованих та підтверджуючих матеріалів його відсутності на службі в період із 13 по 17 лютого 2020 р., дисциплінарною комісією складено акт про відсутність поліцейського на робочому місці (на службі) № 430/15-2020 від 20.02.2020 (а.с.70)

21.02.2020 р. начальником ГУНП в Кіровоградській області затверджено висновок службового розслідування за фактом невиходу на службу начальника УОАЗОР ГУНП в Кіровоградській області підполковника поліції ОСОБА_1 , відповідно якого вирішено застосувати заходи дисциплінарного впливу у виді звільнення зі служби в поліції, але враховуючи те, що наказом ГУНП в Кіровоградській області від 17.02.2020 № 60 о/с, позивача вже звільнено зі служби в поліції, обмежитись цим. Крім того, начальникові УФЗБО ГУНП в Кіровоградській області полковнику поліції ОСОБА_7 доручено не нараховувати грошове забезпечення позивача у період його відсутності на робочому місці без поважних причин, а вказаний період, зокрема 13, 14 та 17 лютого 2020 року, вважати прогулом (а.с.74-79).

На підставі наказу від 26.02.2020 р. №83 о/с грошове утримання у період відсутності на робочому місці без поважних причин ОСОБА_1 не нараховано, а даний період, зокрема 13,14 та 17 лютого 2020 року, визнано прогулом (а.с.80-81).

Не погоджуючись з таким наказом позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Відносини, що виникають щодо організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VІІІ).

Стаття 17 Закон №580-VІІІ вказує, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно із частиною 1 статті 60 Закону № 580-VIII, проходження служби в поліції регулюється Законом України "Про Національну поліцію" та іншими нормативно-правовими актами.

Основні обов`язки поліцейського визначені статтею 18 Закону № 580-VIII.

Відповідно частини 1 статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 2 статті 19 Закону № 580-VIII встановлено те, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Так, Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" №2337-VIII від 15.03.2018 затверджений Дисциплінарний статут національної поліції України, (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Згідно із преамбулою Закону №2337-VIII, цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

№2337-VIII Відповідно статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Частинами 1, 2 статті 15 Дисциплінарного статуту визначено про те, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

Відповідно до частини 2 статті 19 Дисциплінарного статуту висновок за результатами службового розслідування підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Порядок утворення в органах (підрозділах) поліції дисциплінарних комісій та їх повноваження визначає Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, яке затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018 року.

Відповідно до пункту 2 розділу І зазначеного Положення, дисциплінарна комісія створюється за письмовим наказом Міністра внутрішніх справ України, службової особи поліції або ректора закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, наділених повноваженнями із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (далі - уповноважений керівник), одночасно з прийняттям рішення про призначення службового розслідування.

Дисциплінарна комісія утворюється у складі не менше трьох осіб, з яких визначається голова дисциплінарної комісії.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення.

Згідно вимог ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно частини 1 стаття 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно із частинами 1,2 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Частиною 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту визначено види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, а саме: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Згідно до положень ст.18 Дисциплінарного Статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Частинами 6, 7, 8 ст. 18 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Так, процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування встановлено Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції, що затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018 року (далі - Порядок).

Згідно пункту 1 розділу V Порядку, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 15 розділу V Порядку, виклик поліцейського для надання пояснень у разі його відсутності на службі дисциплінарна комісія здійснює в порядку, визначеному частинами шостою-десятою статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 1 розділу VII Порядку встановлено, що у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Відтак, у разі вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, до нього, на підставі службового розслідування, проведеного з дотриманням відповідної процедури проведення, у разі наявності підстав, застосовується певний вид дисциплінарного стягнення, що обов`язково повинно відповідати характеру та значимості проступку, з дотриманням принципу пропорційності до вчиненого порушення і шкоди, завданої внаслідок здійснення такого проступку.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач до 17.02.2020 перебував на посаді начальника управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Згідно актів від 13.02.2020 №18/15-2020 та № 19/15-2020, від 14.02.2020 № 20/15-2020 та № 21/15-2020, від 17.02.2020 №22/15-2020 та № 23/15-2020, позивач був відсутній на службі без поважних причин у 13 (із 09.00 по 13.00, із 13.45 по 18.00), 14 (із 09.00 по 13.00, із 13.45 по 16.45), 17 лютого 2020 (із 09.00 по 13.00, із 13.45 по 18.00).

Доказів призначення за вказаним фактом службового розслідування відповідач не надав.

Наказом Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 17.02.2020 року № 60 о/с позивача було звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (а.с.68).

Наказом Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 19.02.2020 року №252, відповідно до ст.ст.14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, п.1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом МВС України від 07.11.2018 №893, за фактом відсутності позивача на службі 13, 14 та 17 лютого 2020 було призначено службове розслідування (а.с.44, 45-52).

21.02.2020 р. начальником Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області затверджено висновок службового розслідування (а.с.74-79), на підставі якого 26.02.2020 року винесено спірний наказ №83 о/с на підставі якого позивачу грошове забезпечення за 13, 14 та 17 лютого 2020 року не нараховувалось (а.с.7, 80-81).

На підставі наказу від 06.07.2020 № 224 о/с "По особовому складу" позивача поновлено на посаді з 18.02.2020 на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 у справі №340/849/20 (а.с.93).

Враховуючи вищевказане, службове розслідування відносно позивача, який станом на 19.02.2020 р. не був поліцейським (на чому також наполягає представник відповідач), призначено протиправно, а тому висновки такого розслідування та прийняті на їх підставі рішення є незаконними.

Крім того, враховуючи матеріали справи та доводи представника відповідача суд дійшов висновку, що призначення службового розслідування після звільнення позивача зі служби було вчинено з метою невиконання вимог ст.18 Дисциплінарного статуту в частині повідомлення позивача належним чином про проведення судового розслідування та надання йому можливості подати пояснення щодо поважності причин відсутності на службі 13, 14 та 17 лютого 2020 р.. Хоча, як вбачається із поданого до суду листка непрацездатності АКА №244518 КНП "Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради", з 04.02.2020 по 04.03.2020 позивач перебував на лікарняному (а.с.16).

Згідно ч.3 ст.245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відтак, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача нарахувати та виплати позивачу грошове забезпечення за 13, 14 та 17 лютого 2020 року.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Також представник позивача просить суд стягнути на користь позивача судові витрати у справі, які пов`язані з наданням правничої допомоги в розмірі 3000 грн..

Представник відповідача у відзиві заперечував в цій частині також, оскільки такі витрати на його думку є завищеними (а.с.31-33).

Так, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Відповідно до частин 1-5 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 134 КАС України ("Витрати на професійну правничу допомогу") витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Представник позивача на підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу адвоката надав: копію ордера Сергії ВА №1003281 від 14.03.2020 (а.с.5); копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02.10.2019 (а.с.94) та додаткової угоди від 09.09.2020 (а.с.95); розрахунок від 09.09.2020 (а.с.96); акт приймання-передачі від 09.09.2020 (а.с.97); квитанцію до прибуткового касового ордеру №123 від 09.09.2020 на суму 3000 грн. (а.с.97а).

Суд визнає підтвердженими та такими, що пов`язані з розглядом зазначеної справи, з урахуванням принципу співмірності, витрати позивача на правничу допомогу адвоката на суму 2500 грн. (1500 грн. - опрацювання матеріалів та складення позовної заяви від імені ОСОБА_1 ; 1000 грн. - опрацювання матеріалів відзиві та складення відповіді від імені ОСОБА_1 ). Вказані судові витрати слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. В іншій частині (500 грн. - надання правової інформації, консультації та роз`яснень з питань проведення службового розслідування, а також порядку та умов призначення і виплати грошового забезпечення, оскарження дій посадових осіб ГУНП в Кіровоградській області) слід відмовити, оскільки дані послуги охоплено послугою щодо опрацювання матеріалів та складення позовної заяви.

Керуючись ст.ст.132, 139, 143, 205, 242-246, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ "Про утримання коштів за прогул без поважних причин поліцейському УОАЗОР ГУНП в Кіровоградській області" від 26.02.2020 року №83 о/с.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області нарахувати та виплатити начальнику управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_1 грошове забезпечення за 13, 14 та 17 лютого 2020 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (код - НОМЕР_1 ) з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (код - 40108709) судові витрати на правничу допомогу в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн..

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України.

Відповідно до підпункту 15.5 п.15 Розділ VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько