Справа № 360/2790/20
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2790/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши у порядку спрощеного провадження (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, в обгрунтування якого, з урахуванням уточнення, зазначено таке.

10 червня 2020 року позивач повторно звернувся до УПФУ у Попаснянському районі з заявою про призначення пенсії за віком. Як зазначено в протоколі щодо призначення пенсії, що підтверджується електронним витягом з особового кабінету ОСОБА_1 , пенсію позивачу призначено з 24.04.2020 у розмірі 1902,77 грн, при цьому загальний страховий стаж для розрахунку пенсії дорівнює - 34 роки 8 місяців 18 днів. На думку позивача, органами управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області порушуються його права на отримання пенсії в повному обсязі, оскільки при проведенні розрахунку розміру пенсії не враховуються і не беруться до уваги фактичні дані матеріалів пенсійної справи, а саме: трудовий стаж праці на посаді водія в Малому підприємстві «Сервіс» за період з 02.07.1991 року по 01.08.1998.

У зв`язку із викладеним, позивач просить суд:

- визнати дії відповідача протиправними щодо не врахування при розрахунку пенсії трудового стажу за період з 02.07.1991 по 01.08.1998 та заробітної плати за 60 календарних місяців страхового стажу з 01.01.1986 по 31.12.1990;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок розміру пенсії позивача з 24.04.2020 з урахуванням трудового стажу за період з 02.07.1991 по 01.08.1998 та заробітної плати за 60 календарних місяців страхового стажу з 01.01.1986 по 31.12.1990.

28.08.2020 від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.92-95), відповідно до якого відповідач позовних вимог не визнає з огляду на таке.

Після повторного звернення позивача до управління з заявою про призначення пенсії від 10.06.2020 та на підставі доданих до неї документів, а саме: трудової книжки, у якій виправлено недоліки відповідно до інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 №110; архівної довідки про заробітну плату за період страхового стажу з 01.01.1986 по 31.12.1990 від 27.05.2020 за №359; довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за період з 18.08.1998 по 10.06.2020. При ідентифікації пенсіонера, ОСОБА_1 надав пояснення щодо підпису на першій сторінці трудової книжки. Але період з 02.07.1991 по 01.08.1998 управлінням знову не враховано до страхового стажу через порушення інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110 та відсутності його підтвердження первинними документами або довідкою. На підставі наданих позивачем документів управлінням здійснено розрахунок його страхового стажу, який склав 34 роки 8 місяців 18 днів. З 24.04.2020 управлінням Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області ОСОБА_1 призначено пенсію за віком у розмірі 1902,77 грн.

ОСОБА_1 не надав уточнюючу довідку за період з 02.07.1991 по 01.08.1998, тому зазначений період не зараховано до страхового стажу позивача.

Ухвалою суду від 22.07.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без руху.

Ухвалою суду від 07.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 21.09.2020 прийнято відмову від позову і закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області в частині позовних вимог про визнання дій відповідача протиправними щодо не врахування при розрахунку пенсії заробітної плати за 60 календарних місяців страхового стажу з 01.01.1986 по 31.12.1990, а також зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру пенсії позивача з 24.04.2020 з урахуванням заробітної плати за 60 календарних місяців страхового стажу з 01.01.1986 по 31.12.1990.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання не прибули до суду, розгляд справи просили проводити без їх участі.

Згідно із ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи положення статті 194 КАС України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-9,31,32).

24.04.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, проте рішенням відповідача від 30.04.2020 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи, а саме 27 років (а.с.34,35,51,52,69-71).

10.06.2020 позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії та надав такі документи: трудову книжку; архівну довідку про заробітну плату за період страхового стажу з 01.01.1986 по 31.12.1990 від 27.05.2020 за №359; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за період з 18.08.1998 по 10.06.2020; пояснення щодо підпису на першій сторінці трудової книжки (а.с.54 на звороті,76).

На підставі наданих позивачем документів управлінням здійснено розрахунок його страхового стажу, який склав 34 роки 8 місяців 18 днів та з 24.04.2020 управлінням Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області ОСОБА_1 призначено пенсію за віком у розмірі 1902,77 грн (а.с.55,82,83).

Проте, при розрахунку пенсії позивачу відповідачем не зараховано страховий стаж роботи позивача на малому підприємстві «Сервіс» з 02.07.1991 по 01.08.1998 (а.с.38, 55,56,82-84).

24.06.2020 позивач звернуся до відповідача зі зверненням про надання відповіді, зокрема щодо не зарахування до його страхового стажу періоду роботи на малому підприємстві «Сервіс» з 02.07.1991 по 01.08.1998, проте відповіді не отримав (а.с.37).

Як вбачається з відзиву УПФУ в Попаснсняькому районі, період роботи позивача з 02.07.1991 по 01.08.1998 управлінням не враховано до страхового стажу через порушення інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 та відсутності його підтвердження первинними документами або довідкою. При цьому, відповідачем жодним чином не конкретизовано, які саме норми вказаної інструкції порушено при заповненні трудової книжки. Також, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що оскільки ОСОБА_1 не надав уточнюючу довідку за період з 02.07.1991 по 01.08.1998, тому зазначений період не зараховано до страхового стажу позивача. Окремо рішення щодо не зарахування спірного періоду відповідачем не приймалось.

Отже, спірним питанням у цій справі є правомірність дій відповідача щодо не зарахування періоду роботи позивача з 02.07.1991 по 01.08.1998 до страхового стажу ОСОБА_1 .

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058-IVУкраїни починаючи з 1 січня 2020 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають чоловіки за наявності страхового стажу не менше 27 років.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I "Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії" Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II "Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший" Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.2 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку №22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Частиною другою статті 82 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Тобто, відмовляючи особі в призначенні пенсії, орган, що призначає пенсію, має зазначити причини такої відмови, у тому числі обґрунтувати мотиви не зарахування до стажу окремих періодів роботи та/або навчання.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абз.1 п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а уточнюючі довідки підприємств необхідні в разі відсутності відповідних відомостей у трудовій книжці.

При розгляді даної справи спірним є питання щодо неврахування до страхового стажу позивача певного періоду роботи.

При цьому, відповідач у відзиві на позовну заяву, мотивуючи відмову зарахувати до стажу позивача спірний період роботи посилається на порушення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом №58 від 29.07.1993 Міністерства соціального захисту населення, Міністерства юстиції України, Міністерства праці України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, при заповненні роботодавцем трудової книжки.

З копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 у період з 02.07.1991 по 01.08.1998 працюював водієм І класу на малому підприємстві «Сервіс». Записи про прийняття на роботу та звільнення з роботи виконані чітко, без виправлень, містять дати та номера наказів, на підставі яких позивача прийнято та звільнено з роботи, підпис уповноваженої особи та печатку підприємства. Титульна сторінка трудової книжки також містить дату заповнення та відповідні підписи (а.с.30).

В рішенні відповідача від 30.04.2020 про відмову позивачу у призначенні пенсії підставою для не зарахування періоду роботи позивача з 02.07.1991 по 01.08.1998 зазначено відсутність підписів на першій сторінці трудової книжки, зазначивши що це є грубим порушенням Інструкції, при цьому посилання на конкретні норми Інструкції відсутнє.

Суд не надає правову оцінку вищевказаному рішенню, оскільки воно не є предметом розгляду справи, проте вважає за необхідне зазначити таке.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, на загальних підставах.

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Незарахування позивачу до страхового стажу окремого періоду пов`язане із певними неточностями, як вважає відповідач, проте, за загальним правилом, формальні неточності у документах не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації її права на соціальний захист шляхом призначення пенсії.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а.

Враховуючи наведене, суд вважає, що наявні відомості в трудовій книжці позивача визначають його право на зарахування спірного періоду до страхового стажу.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням того, що заповнення трудової книжки з вини роботодавця не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсії за віком, на загальних підставах, а також відстуність обгрунтованих посилань відповідача на вимоги чинного на той час законодавства, які не дотримано при заповненні трудової книжки позивача стосовно спірного періоду його роботи, суд зазначає, що відповідачем при призначенні пенсії позивачу протиправно не було зараховано до страхового стажу позивача період його роботи з 02.07.1991 по 01.08.1998.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо не зарахування при призначенні, розрахунку пенсії трудового стажу за період з 02.07.1991 по 01.08.1998 та зобов`язання відповідача врахувати вказаний стаж і здійснити перерахунок розміру пенсії позивача з 24.04.2020, з урахуванням трудового стажу за період з 02.07.1991 по 01.08.1998, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом третім частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено прожитковий мінімум в розрахунку на місяць для працездатних осіб у розмірі 2102,00 гривень з 1 січня 2020 року.

З урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2020 року - 2102,00 грн, встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", позивач за подання даної позовної заяви повинен був сплатити судовий збір у розмірі 840,80 грн, при цьому позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 878,40 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 840,80 грн стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо надміру сплачених коштів судового збору, суд роз`яснює позивачу його право на звернення до суду з відповідним клопотанням, відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір», де зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області щодо не зарахування ОСОБА_1 при призначенні, розрахунку пенсії трудового стажу за період з 02.07.1991 по 01.08.1998.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з 24.04.2020, зарахувавши в трудовий стаж період роботи з 02.07.1991 по 01.08.1998.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (вул. Шкільна, 2, м.Попасна, Луганська область, 93302, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя К.Є. Петросян