Справа № 127/13681/20
Суддя: Клапоущак С. Ю.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/273/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Клапоущака С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кізян Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП та інспектора 1-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції Пенькового Віталія Володимировича про визнання дій протиправними, скасування постанови серії ЕАМ №2710608 від 20 червня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративном позовом до Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП та інспектора 1-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Пенькового В.В. про визнання дій протиправними, скасування постанови серії ЕАМ №2710608 від 20 червня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2020 року вказаний адміністративний позов був залишений без руху, позивачу був наданий строк для усунення недоліків позову.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, підготовче засідання призначено на 30 липня 2020 року.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2020 року підготовче провадження було закрито та призначено адміністративну справу до судового розгляду на 12 жовтня 2020 року.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що згідно з постановою серії ЕАМ №2710608 від 20 червня 2020 року, винесеною інспектором 1-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Пеньковим В.В., його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень. Як зазначено в постанові, стягнення накладено у зв`язку з тим, що він 20 червня 2020 року о 01.35 год. в м. Вінниці по вул. Київській, 175 керував транспортним засобом «ЗАЗ 110307-40», номерний знак якого НОМЕР_1 , був неосвітлений у темну пору доби. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним та необгрунтованим, а дії інспектора поліції Пенькового В.В. такими, що суперечать чинному законодавству України.

Так, відповідач ОСОБА_2 відмовився називати підстави зупинення його транспортного засобу відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», цим самим порушив його права, він був зупинений безпідставно і всі послідуючі дії є незаконними відносно нього. Крім того, було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка прописана у ст. 279 КУпАП, не оголосив особу, яка розглядає справу, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, не роз`яснив його права та обов`язки. Фактичний розгляд справи відбувся у його відсутність, було порушено його право на захист. Його клопотання про відкладення розгляду справи не було розглянуто, йому не дали можливості ознайомитися с матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, при розгляді справи користуватися допомогою адвоката. Він пояснював, що перед виїздом з вул. Барське шосе, виїжджаючи з дитячої обласної лікарні, він клав до багажника автомобіля пакети, в той час підсвітка номерного знака світилась. Перед виїздом він перевірив і забезпечив стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу. А те, що лампочки підсвітки номера тускло горіли і вмикаються після заведення двигуна, така конструкція даного автомобіля і в цьому порушень його немає. Норми п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України не передбачають відповідальність за керування транспортним засобом з недостатньо освітленим номерним знаком, а тільки за керування з неосвітленим номерним знаком. Інспектор поліції виніс оскаржувану постанову без будь-яких доказів. Працівники поліції фізично не перебували на вул. Київській, 175, а тим паче за цією адресою ніяких постанов відносно нього не складались, що є порушенням КУпАП, в зв`язку з цим ніяких доказів, що саме він, керуючи автомобілем по вул. Київській, 175, щось порушив йому не було надано. Інспектором поліції Пеньковим В.В. не було виконано таких дій щодо своєчасності, повноти, всебічності та об`єктивності з`ясування обставин справи, не дотримано і вимог ст. ст. 33, 34 КУпАП, не було виконано і вимоги Закону України «Про Національну поліцію» від 02.072015, оскільки не було встановлено всіх обставин по справі. Крім того, в оскаржуваній постанові відсутні будь-які докази, чи пояснення свідків чи можливо якісь відеодокази, працівник поліції не попереджав його відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», що ведеться відеозйомка. Оскаржувана постанова була прийнята відповідачем без виготовлення протоколу про адміністративне правопорушення, без відібрання письмових пояснень. Статтею 258 КУпАП наведено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається і ч. 6 ст. 121 КУпАП до даного переліку не входить. Враховуючи викладене, позивач просить визнати дії інспектора поліції Пенькового В.В. протиправними, а постанову серії ЕАМ №2710608 від 20.06.2020, винесену інспектором поліції Пеньковим В.В. про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідачів Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП та Пенькового В.В. за довіреністю ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, суду надала відзив на адміністративний позов, у задоволенні позову просила відмовити, посилаючись на те, що чинним на час виникнення спірних відносин законодавством було передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою УПП справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП. Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо. Реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді. Наведена вище правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 07 листопада 2019 року по справі №487/2179/17. Стосовно тверджень позивача про те, що матеріали відеозапису не можуть бути належним доказом вчинення правопорушення в зв`язку з тим, що оскаржувана постанова не містить посилань на технічний запис за допомогою якого здійснювалось фіксування правопорушення, то Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі №536/583/17 вказав, відомості про технічний запис зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, а зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Крім того, відповідач мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, оскільки у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП (рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 №5-рп/2015). Крім того, визнавати дії відповідача протиправними не передбачено нормами ст. 286 КАС України. Отже, інспектор поліції, розглядаючи справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Констатицією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 8 ч 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 20 червня 2020 року о 01.21 год. в м. Вінниці по вул. Київській, 175 ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ЗАЗ 110307-40, номерний знак НОМЕР_1 , із державним номерним знаком, який був неосвітлений у темну пору доби, чим порушив п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП. За вчинення адміністративного правопорушення на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 170 гривень.

Диспозиція ч. 6 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Згідно з п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості), чи перевернутий.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УІІІ, поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменному одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, посилання позивача на те, що оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис є необгрунтованим, оскільки виходячи із вищезазначених норм, наданий відповідачем відеозапис може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм даного Кодексу. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові у справі №536/583/17 від 14.02.2018.

Із оглянутих відеозаписів, які були надані суду сторонами, суд встановив, що позивач керував транспортним засобом «ЗАЗ 110307-40», номерний знак якого був неосвітлений у темну пору доби, чим порушив п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до частини другої статті 279 КУпАП головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно з частиною другою статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

У статті 222 КУпАП чітко встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п"ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вказані норми, суд прийшов до висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху (ч. 6 ст. 121 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення без складення протоколу, що в повній мірі спростовують доводи позивача відносно порушення його прав в цій частині.

Таким чином, законодавством передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою УПП справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною шостою статті 121 КУпАП. Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання тощо.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАп, виноситься на місці вчинення правопорушення внаслідок чого провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІУ КУпАП, не здійснюється.

В той же час, за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення, не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у тому числі щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в судовому порядку.

Наведена вище правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 07 листопада 2019 року по справі №487/2179/17.

Таким чином, доводи позивача стосовно недотримання відповідачем норм КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення керування транспортним засобом із державним номерним знаком, який був неосвітлений у темну пору доби, відповідачем було правомірно винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2710608 від 20 червня 2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем було надано належні докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП

Стаття 247 КУпАП містить вичерпний перелік обставин, на підставі яких провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

У відповідності до змісту даної статті можна зробити висновок, що недотримання порядку розгляду адміністративної справи, а саме, як зазначає позивач не зазначення в постанові технічного засобу, яким було зафіксовано порушення правил дорожнього руху, не є достатньою підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки мав місце факт вчинення позивачем правопорушення, який і є предметом доказування.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Таким чином постанова серії ЕАМ №2710608 від 20 червня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, є законною, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 6 ст. 121, ст. 7, ст. 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 243-244, 246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП та інспектора 1-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції Пенькового Віталія Володимировича про визнання дій протиправними, скасування постанови серії ЕАМ №2710608 від 20 червня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п. 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України, викладеним в новій редакції згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантану, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19)» №731-ІХ від 18.06.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя: