Справа № 234/11705/20
Суддя: Наумик О. О.
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Наумик О. О., за участі секретаря судового засідання Вареніченко В. А., представника позивача Ващенко О. В., розглянувши справу адміністративного судочинства №234/11705/20 за позовом

ОСОБА_1 до

поліцейського взводу №1 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Максимюк Микити Олександровича

«про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі»,

У С Т А Н О В И В:

19 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою адміністративної юрисдикції, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії ДПО18 №770981 від 11.08.2020, винесену поліцейським взводу №1 роти 4 батальйону УПП в Донецькій області ДПП Корпус поліції Максимюк М. О. про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн, пославшись в обґрунтування заявлених позовних вимог на таке:

Викладені в оскаржуваній постанові обставини справи не відповідають дійсності. Як зазначено постановою, «адміністративне правопорушення» вчинено на трасі М14, місцем розгляду адміністративної справи та складання оскаржуваної постанови є позначка 209 км зазначеної траси.

Фактично ж Позивач, керуючи транспортним засобом, здійснював рух за маршрутом Маріуполь-Волноваха трасою Н20. Після с. Гранітне на маршруті, рухаючись у правому крайньому ряді попереду, побачив машину патрульної поліції, державний номер №5692, який рухався по напрямку руху зі швидкістю близько 50-60 км/г. Подавши сигнал покажчика лівого повороту, Позивачем було розпочато маневр випередження транспортного засобу Поліції, у зв`язку з чим він перестроївся у крайній лівий ряд згідно з вимогами ПДР. До моменту початку завершення маневру, поліцейські застосувавши без наявних очевидних причин проблискові маячки красного та синього кольору, подали команду прийняти вправо та зупинитися.

Не розуміючи причини та підстави отримання такої команди від співробітників поліції, розгубившись, Позивач здійснив маневр перестроювання в правий крайній ряд та зупинив транспортний засіб.

До зупиненого транспортного засобу підійшов представник національної поліції (№ жетону 0164435) та без пояснення причин зупинки витребував водійські права та технічний паспорт на транспортний засіб.

Зі злів поліцейського, Позивачем було вчинено порушення п.9.2б ПДР України, яке ніби то зафіксовано спеціальним пристроєм шляхом проведення відео-фіксації. На вимогу Позивача щодо надання можливості ознайомитися з зазначеним відеозаписом було відмовлено, докази для ознайомлення надані не були.

Після висловлення звинувачень поліцейський пішов до свого патрульного автомобілю, де виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, поліцейський грубо порушив вимоги ст.ст.278,279 КУпАП.

Жодні пояснення, які Позивач намагався надати, представниками поліції не були взяті до уваги в процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення. В результаті незаконних дій поліцейських Позивачу було надано копію оскаржуваної постанови яку він отримав на місці.

Порядок оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху регламентовано інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.

Тим самим порядком затверджено форму постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (Додаток 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (пункт 5 розділу IV)).

Форма оскаржуваної постанови Серії ДП018 № 770981 від 11.08.2020 не відповідає вимогам наказу Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.

Згідно з вимогами п.9 ч.II зазначеної інструкції «9. Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Жодна з вище перелічених обов`язкових дій з боку співробітника поліції виконана не була.

Згідно з п.9.2 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі Правила дорожнього руху), водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Ухвалою Краматорського міськрайонного суду Донецької області від 20.08.2020 справу передано на розгляд до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області за підсудністю (а.с.15).

15.09.2020 адміністративна справ №234/11705/20 надійшла до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, і цього ж дня відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями визначено головуючого суддю.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17.09.2020 позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків (а.с.22-23).

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрите провадження у справі, по якій призначено судове засідання для розгляду по суті (а.с.49-50).

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав за наведених у позовній заяві підстав, просив зокрема не брати до уваги наданий відповідачем відеозапис події як недопустимий доказ.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, позов не визнав за підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.59-62), у якому зауважив на такому:

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Таким чином, вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні його позову в повному обсязі з таких підстав.

1. Щодо обставин справи

Пунктом 4 Наказу № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою, третьою, п`ятою статті 122 КУпАП.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність в тому числі за порушення режиму користування попереджувальними сигналами у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Під час патрулювання 11.08.2020 поліцейським взводу № 1 роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області ДПП Максимюком М. О. на автомобільній дорозі загального користування державного значення Н-20, а саме 209 км, було помічено транспортний засіб Renault Duster, н.з. НОМЕР_1 , який при перестроюванні не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, а саме не ввімкнув правий поворот, чим порушив и.9.2.Б ГІДР України, внаслідок чого вказаний транспортний засіб було зупинено на підставі ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» .

Вказані обставини підтверджуються наявним відеозаписом з реєстратора, встановленого в службовому автомобілі патрульного (запис додається на оптичному диску): файл 2020 0811 133411 1, на якому, починаючи з 13 год. 35 хв. 10 сек. вбачається вищезазначений автомобіль, який не подає сигнал світловим покажчиком відповідного напрямку, а саме - правий покажчик повороту, при перестоюванні з однієї смуги на іншу.

Так само слід зазначити, що позивач визнав свою провину та неодноразово просив поліцейського зробити йому усне зауваження. Вказані обставини підтверджуються відеозаписом, зробленим нагрудним реєстратором патрульного (запис додасться на оптичному диску): Файл , на якому у 13 год. 36 хв. 57 сек., у 13 год. 37 хв. 57 сек., у 13 год. 38 хв. 29 сек. позивач просить зробити усне зауваження.

Відповідно до п.1-3. ПДР України, ст.14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом:

п. 9.4 ПДР України передбачено, що водій має подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху. Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

Інспектор, виявивши правопорушення, підійшов до водія автомобіля, представився належним чином, довів водію суть скоєного ним адміністративного правопорушення, запропонував йому пред`явити документи, передбачені вимогами п.2.1. Правил дорожнього руху України, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п.2 ч.1 ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4.а ПДР України.

На вимогу інспектора щодо пред`явлення зазначених документів водія, яким виявився ОСОБА_1 , було виконано в повному обсязі.

Врахувавши ст.222 КУпАП, ст.278 КУпАП, що до його компетенції належить розгляд адміністративної справи за порушення правил дорожнього руху, з`ясувавши всі обставини, які підлягають з`ясуванню під час розгляду адміністративної справи (ст.280 КУпАП), оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП), додержуючись вимог ст.258 КУпАП, наказу 1395 від 07.11.2015 «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, роз`яснивши права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст.ст. 268, 287-289, 307-308 КУпАП, ОСОБА_2 виніс на місці вчинення правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 постанову за ч.2 ст.122 КУпАП.

За результатами розгляду адміністративної справи, керуючись положеннями статей 33, 284, 36 КУпАП, до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн шляхом винесення Постанови. Розглядаючи дану справу, співробітник патрульної поліції Донецької області діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Тож вважає оскаржувану постанову правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

2. Щодо інших фактів, викладених в позові, зокрема відповідності постанови вимогам ст. 283 КУпАП та надання можливості скористатися правами, визначеними ст.268 КУпАП.

Постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII Інструкції) або за наявності технічної можливості - в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Крім того, постанова містить відомість про технічні засоби, а саме: DVR №25, DMT - АН01101,01106.

Так само зі змісту адміністративного позову позивач не спростував той факт, що його права, передбачені ст.268 КУпАП, йому інспектором були роз`яснені. Клопотання щодо ознайомлення з відео фактом скоєння позивачем правопорушення інспектором було задоволено в повному обсязі. Інших клопотань не надходило. Вказані обставини підтверджуються відеозаписом, зробленим нагрудним реєстратором патрульного (запис додається на оптичному диску): файл , на якому у 13 год. 41 хв. 16 сек. позивач підтверджує, що в нього не має клопотань по справі.

Згідно зі ст.258 КУпАП Позивача було ознайомлено зі змістом Постанови, запропоновано поставити підпис в графі про отримання копії документу, на що правопорушник погодився, що підтверджується наявним відеозаписом, зробленим нагрудним реєстратором патрульного (запис додається на оптичному диску): файл , на якому у 13 год. 58 хв. 22 сек. позивач отримує копію постанови.

Відносно посилань позивача про допущення відповідачем в оскаржуваній постанові помилок, оскільки вони носять лише формальний характер та не спростовують доведеність порушення позивачем вимог п.9.2.б ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд 10 травня 2018 року у своєму рішенні по справі №264/818/17.

Як вбачається з постанови, вона відповідає вищезазначеним приписам: в ній зазначено посадову особу, яка прийняла постанову, дату розгляду справи; місце скоєння правопорушення, відомості про особу, що скоїла правопорушення; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Позивач же в адміністративному позові не надав доказів того, що він не порушував правил дорожнього руху.

Враховуючи, що фактично позивачем було вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, вважає, що у суду не має підстав для задоволення позову.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає такого висновку.

Згідно з оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 770981, винесеною поліцейським взводу № 1 роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Максимюком Микитою Олександровичем, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425,00 грн за таких обставин:

11.08.2020 о 13-35 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом - автомобілем Renault Duster, номерний знак НОМЕР_1 , на 209 км траси М14 Волноваського району Донецької області, не подав сигнал світлового покажчика повороту відповідного напрямку, чим порушив п.9.2.б ПДР України (а.с.33).

Вирішуючи питання наявності складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а також даючи оцінку правомірності прийнятого відповідачем за оскаржуваною постановою рішення, суд виходив з такого:

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п.8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом установлено, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, була розглянута без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ст.258 КУпАП, а також змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція).

Так, частиною 2 статті 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За частиною 4 статті 258 КУпАП у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до приписів ч.ч.1,2 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, зокрема за порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таке право підтверджено численними рішеннями Верховного Суду, зокрема, постановою від 04 квітня 2018 року в справі № 523/6540/16 (номер в Єдиному реєстрі судових рішень 73249859).

Отже, винесення відповідачем оскаржуваної постанови не суперечить вимогам діючого законодавства.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності до п.9.2.б ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису .

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, наданий відповідачем відеозапис DVR №25, DMT - АН01101,01106, послання на який містить оскаржувана постанова, може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.

Відповідно до ст.72 КУпАП доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст.75,76 КАС України достовірними та достатніми є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. За таких обставин, відповідачі у справі зобов`язані довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Таким чином, суд приймає до уваги наданий відповідачем запис відеофіксації вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, та вважає його належним та допустимим доказом з огляду на вимоги Кодексу адміністративного судочинства України.

На цьому відеозаписі зафіксовано, зокрема, що:

- водій транспортного засобу Renault Duster, н.з. НОМЕР_1 , при перестроюванні у крайній правий ряд не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, а саме - правий поворот, що спростовує доводи позивача про не скоєння ним правопорушення за оскаржуваною постановою;

- інспектор поліції після зупинки зазначеного транспортного засобу підійшов до водія, належним чином представився, назвав причину зупинення ним автомобіля і суть скоєного водієм адміністративного правопорушення, роз`яснив водію як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи наявні у справі докази, суд вважає, що факт порушення позивачем ПДР України є доведеним.

У позовній заяві позивач також посилався на порушення відповідачем порядку розгляду справи.

Суд вважає ці доводи безпідставними.

Так, відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (п. 5 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ст.279 КУпАП).

З відеофайлів, на яких зафіксовано процес розгляду справи відповідачем, вбачається, що вимоги ст.279 КУпАП ним дотримані, порушення ст.268 КУпАП не мало місця.

Відповідно до ст.283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З постанови про накладення адміністративного стягнення вбачається, що в ній вказані: найменування органу (посадова особа), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; суть адміністративного правопорушення, опис обставин: дату, місце і час вчинення адміністративного правопорушення, встановлених при розгляді справи, зокрема, порушення ПДР; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); посилання на докази вчинення правопорушення, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, оскаржувана постанова відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Щодо посилання позивача про неправильне зазначення в оскаржуваній постанові місця події, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, суд вважає, що помилка, на яку посилається позивач, носить формальний характер та не спростовує доведеність порушення позивачем вимог п.9.2.б ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, що не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у рішенні від 10 травня 2018 року по справі №264/818/17.

За наведених обставин, з огляду на ту обставину, що позивачем не спростована подія скоєння ним адміністративного правопорушення і що відповідачем доведена правомірність прийнятого ним рішення у вигляді оскаржуваної постанови, суд дістає висновку про необґрунтованість позову.

Частиною 3 статті 286 КУпАП передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тож оскаржувана постанова підлягає залишенню без змін, а позовна заява без задоволення.

Керуючись ст.ст.271,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 770981, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425,00 грн, залишити без змін.

Позов

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , місце проживання як внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_2 ; паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Червоногвардійським РВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області 18.03.1999) до

Поліцейського взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Максимюк М. О. (87531, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, 16)

«про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» залишити без задоволення.

На рішення суду до Першого апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: