Справа № 160/6372/20
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № 160/6372/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 р. у справі №160/6372/20
за позовом:ОСОБА_1
до: про: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

10.06.2020р. ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, судом першої інстанції позов зареєстрований 11.06.2020р.. / а.с. 1-3,19/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2020р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №160/6372/20 та справа призначена до судового розгляду /а.с. 22/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві, на те, що у зв`язку із наявністю в нею стажу роботи, який надає право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та досягнення віку, який надає їй право на призначення такого виду пенсії, вона 31.01.2020р. звернулась з відповідною заявою про призначення пенсії на пільгових умовах до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, до якої надано усі необхідні документи для призначення пенсії на пільгових умовах, які підтверджують наявність в неї пільгового стажу, загального стажу та досягнення віку необхідного для призначення такого виду пенсії, але у лютому 2020р. вона отримала лист відповідача за вих. №1065/03.05-17 від 07.02.2020р. у якому зазначено про відмову у призначення їй пенсії на пільгових умовах, 17.02.2020р. вона звернулась до пенсійного органу з заявою щодо надання рішення про відмову їй у призначення пенсії на пільгових умовах, але такого рішення вона не отримала, тому змушена звернутись до суду за захистом свого права на призначення та отримання пенсії на пільгових умовах, а саме на підставі п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яке порушено відповідачем який вважає, що вона не досягла віку, який надає право на призначення такої пенсії, але такий висновок суперечить нормам чинного законодавства оскільки на момент звернення до позивача з заявою про призначення пенсії - 31.01.2020р. вона досягла необхідного віку визначеного законом для призначення такого виду пенсії - більше 45 років, тому вважає відмову відповідача необґрунтованою та безпідставною. При цьому також вважає, що відповідачем не вірно визначено її страховий стаж та стаж роботи на пільгових умовах, оскільки відповідно до наданих нею документів - трудової книжки, документів про освіту та довідок з міст роботи - її загальний стаж на момент звернення з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах становить 28 років 8 місяців 28 днів, у тому числі стаж на пільгових умовах 14 років 9 місяців 24 дні. Тому просила суд визнати рішення відповідача щодо відмови їй у призначення пенсії на пільгових умовах протиправним та зобов`язати відповідача призначити їй пенсію на пільгових умовах на підставі п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення з відповідною заявою - 31.01.2020р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 р. у справі №160/6372/20 адміністративний позов задоволено частково, зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.01.2020р. про призначення пенсії, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. / а.с. 54-56/.

Позивач , не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 13.07.2020 р., подала апеляційну скаргу, у якій також було заявлено клопотання про поновлення позивачу строку на апеляційне оскарження /а.с. 64-65/.

Адміністративна справа №160/6372/20, разом з матеріалами апеляційної скарги позивача, надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 16.09.2020р. / а.с. 63/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 17.09.2020р. у справі №160/6372/20 ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 р. у справі №160/6372/20 / а.с. 71/ і апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження призначено на 20.10.2020р. /а.с. 72/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством строк та спосіб було повідомлено учасників справи /а.с. 72-75/.

Позивач, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 64-65/ на те, що він не погоджується з рішенням суду першої інстанції від 13.07.2020 р., оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи не звернув увагу на те, що відповідачем, у якості підстави для відмови позивачу у призначення пенсії на пільгових умовах, окрім не досягнення нею необхідного віку для призначення такого виду пенсії, також зазначено відсутність необхідного стажу роботи на пільгових умовах через не зарахування ним певних періодів роботи позивача до пільгового стажу, та ці фактичні обставини не були досліджені судом під час розгляду справи, тому судом під час розгляду справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив суд рішення суду від 13.07.2020 р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що 31.01.2020р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач у цій адміністративній справі, звернулась до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до якої надано усі необхідні документи для призначення пенсії на пільгових умовах, які підтверджують наявність в неї пільгового стажу, загального стажу та досягнення нею віку необхідного для призначення такого виду пенсії / а.с. 34-52/, при цьому необхідно зазначити, що обставини щодо дати звернення, переліку наданих позивачем разом з заявою документів не заперечувались відповідачем під час розгляду судом цієї справи.

У лютому 2020р. позивач отримала лист відповідача за вих. №1065/03.05-17 від 07.02.2020р. / а.с. 8/, іншого рішення відповідача, окрім цього листа про відмову у призначення їй пенсії на пільгових умовах, вона не отримувала і 17.02.2020р. звернулась до пенсійного органу з заявою щодо надання рішення про відмову їй у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як вбачається з наданої суду копії листа ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 07.02.2020р. за вих. №1065/03.05-17 / а.с. 8/, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», підставою для такої відмови стало недосягнення заявником ( ОСОБА_1 ) на момент звернення з заявою (31.01.2020р.) необхідного віку, для призначення такого виду пенсії, який органом Пенсійного фонду визначено виходячи з положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про що прямо зазначено у абзаці 8 цього листа відповідача / а.с. 8 зворотна сторона/.

Позивач у справі обґрунтовує вимоги позову тим, що на її думку при вирішенні питання призначення її пенсії, в частині визначення віку за досягнення якого вона набуває право на призначення такої пенсії, відповідач повинен був застосовувати приписи п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, відповідно до положень Конституцій України визначаються виключно законами України, та Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який прийнято на зміну положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 01.02.2004р. визначає основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і Закону України «Про пенсійне забезпечення» регулюють одні і ті ж правовідносини, і у даному випадку за загальним правилом пріоритет у застосуванні мають норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, пунктом «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ( у редакції до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015р.):

- на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015р. внесені зміни до вищезазначеної норми та раніше передбачений п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» віковий ценз для жінок у 45 років було збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким жінки, дати народження яких припадали на 01.10.1974 р. - 31.12.1975 р. набували право на пенсію по досягненню 50 років, і цей закон набув чинності з 01.04.2015.

Відповідно до п. 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсійне забезпечення» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів в - е та ж статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, здійснюється до 01 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 01 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

З урахуванням наведеного і після набуття чинності нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 01.01.2004р., правила призначення пенсій за списком №1 регламентувались п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і такий стан існував до набрання чинності нормами Закону України №2148-VIII від 03.10.2017р. (набрав чинності 11.10.2017р.), яким текст Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» був доповнений, серед іншого, статтею 114, частиною 1 якої було визначено, що:

- право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому, Законом України №2148-VIII від 03.10.2017р. у новій редакції був викладений пункт 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме:

- пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Так п. 1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у редакції Закону України №2148-VIII від 03.10.2017р. (чинна з 11.10.2017р.) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

При цьому враховуючи, що норми Закону України №2148-VIII від 03.10.2017р. мали спеціальну вказівку стосовно їх застосування з 01.10.2017р., саме з цієї дати правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону України №213-VIII від 02.03.2015р. та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України №2148-VIII від 03.10.2017 р., при цьому правила цих законів були повністю уніфікованими (ідентичними), і такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 р., яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015р., та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

При цьому п. 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р. визначено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015р. для осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам ….

Таким чином з 23.01.2020р. два закони одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: пункт «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до Закону №213-VIII України від 02.03.2015 р. та пункт 1 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України №2148-VIII від 03.10.2017р..

Щодо фактичних обставин наявності підстав для призначення пенсії позивачу на підставі заяви від 31.01.2020р. / а.с. 34/ правила вищенаведених норм Закону містять розбіжність у величині показника вікового цензу з якого мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах жінки, який складає:

- 45 років відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до Закону України№213-VIII від 02.03.2015р.;

- 48 років 6 місяців за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України №2148-VIII від 03.10.2017р..

На момент прийняття відповідачем у справі рішення за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 31.01.2020р. / а.с. 34/, у формі листа за вих. №1065/03.05-17 від 07.02.2020р. / а.с. 8/, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність необхідного віку, рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р. не було оприлюднено з огляду на те, що його було оприлюднено у офіційному віснику України 28.02.2020 - 2020 р., № 16, стор. 52, стаття 634, код акта 98103/2020, що призвело до застосування відповідачем до спірних відносин положень п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України №2148-VIII від 03.10.2017р., не зважаючи на необхідність застосування з 23.01.2020р. для питання щодо необхідного віку для призначення такої пенсії положень п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до Закону України №213-VIII від 02.03.2015р..

Отже враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах фактично порушено, але з урахуванням наведених фактичних обставин справи відсутні підстави стверджувати, що приймаючи оскаржене рішення про відмову позивачеві у призначенні пенсії у формі листа за вих. №1065/03.05-17 від 07.02.2020р. / а.с. 8/, відповідач діяв не у спосіб, передбачений законодавством України, тому з метою ефективного способу відновлення права позивача суд відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України вийшов за межі заявлених позовних вимог та зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 31.01.2020р. з урахуванням висновків суду у ій справі.

Щодо тверджень позивача та його представника під час розгляду цієї справи що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії на підставі заяви від 31.01.2020р. окрім недосягнення нею певного віку стало також не врахуванням органом пенсійного фонду певних періодів роботи позивача до пільгового стажу, то колегія суддів вважає такі твердження безпідставними з огляду на наступне.

Підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії на підставі заяви від 31.01.2020р. стало недосягнення заявником ( ОСОБА_1 ) на момент звернення з заявою (31.01.2020р.) необхідного віку, для призначення такого виду пенсії, який органом Пенсійного фонду визначено виходячи з положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про що прямо зазначено у абзаці 8 листа відповідача за вих. №1065/03.05-17 від 07.02.2020р. / а.с. 8 зворотна сторона/, про що також відповідачем зазначено у письмовому відзиві на позов / а.с. 27-31/, де ним прямо зазначено, що у позивача право на призначення пенсії на пільгових умовах виникне після досягнення 48 років 6 місяців, і на час звернення до органів Пенсійного фонду - 31.01.2020р. позивач такого віку не досягла.

Щодо обчислення пільгового стажу та не зарахування до нього певних періодів роботи позивача, який наведено відповідачем у листі за вих. №1065/03.05-17 від 07.02.2020р. / а.с. 8 зворотна сторона/ та у письмовому відзиві на позов / а.с. 27-31/, то колегія суддів вважає зазначити, що такі зауваження зазначені після дослідження усіх наданих позивачем разом з заявою про призначення пенсії від 31.01.2020р. документів, і відмовляючи у призначення пенсії позивачу через недосягнення на думку відповідача необхідного віку, відповідач також зазначив існування в нього певних зауважень щодо наданих позивачем документів, які б позивач мала право усунути під час звернення за призначенням такого виду пенсії після досягнення необхідного на думку позивача віку.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду справи, та приймаючи до уваги наведені норми чинного законодавства, яке регулює відносини, що виникли між сторонами у цій справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив у справі правильне рішення про часткове задоволення заявлених позивачем у справі позовних вимог та обрав ефективних спосіб відновлення та захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення.

Приймаючи до уваги вищевикладене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, та ухвалено законне рішення і оскільки апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судового рішення , тому колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 13.07.2020р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди заявника апеляційної скарги з висновками суду з оцінки обставин у справі, і не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 р. у справі №160/6372/20 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Постанова виготовлена та підписана 20.10.2020р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко