Справа № 380/3093/20
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/3093/20
У Х В А Л А
судового засідання з питань залишення позову без розгляду
15 жовтня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд:
в складі головуючої судді Потабенко В.А.,
за участі секретаря судового засідання Олійник Л.В.,
за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Карпової О.О., згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін клопотання Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, -

встановив:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) (далі Західне ТУ НГ України (ВЧ НОМЕР_1 ), відповідач), з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не проведення розрахунку при звільненні в запас Збройних Сил України невиплату ОСОБА_1 у день виключення зі списків військової частини (19.02.2019) грошової компенсації за неотримане речове майно;

- зобов`язати Західне територіальне управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) виплатити ОСОБА_1 різницю грошової компенсації вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно у сумі 84212,51 грн.;

- стягнути з Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 19.02.2019 по день повної виплати компенсації.

Ухвалою від 24.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

12.05.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.23667).

Ухвалою судді від 19.06.2020 вирішено продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

07.07.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив (вх. №33618).

10.07.2020 позивач подав пояснення щодо поважності причин пропуску строків звернення до суду (вх. №34371).

22.09.2020 відповідач подав відзив (вх. 47703).

12.10.2020 відповідач подав клопотання (вх. №52345), у якому просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропущенням строків звернення. Усно просив залишити позов без розгляду.

Клопотання відповідача про залишення позову без розгляду обґрунтоване тим, що позивач пропустив встановлений ч.5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) місячний строк звернення до суду. Відповідач наголосив, що остаточний розрахунок з ОСОБА_1 військова частина провела 19.02.2020, а звернувся до суду 22.04.2020. Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Позивач щодо клопотання відповідача про залишення позову без розгляду заперечив. Свою позицію щодо вказаного клопотання виклав у поясненнях щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду. Зазначив, що про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно дізнався із засобів масової інформації. У зв`язку з цим, просив суд поновити строк звернення до суду з цим позовом.

Вирішуючи подане представником відповідача клопотання суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 цієї статті, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи КАС України та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.3 ст.122 КАС України).

Приписами ч.5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, соціальний захист військовослужбовців діяльність держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 91 цього Закону передбачено право військовослужбовців на отримання за рахунок держави речового майна. Продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд зазначає, що позивач має право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна.

Пунктом 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших формувань у мирний час від 28.10.2004 №1444 визначено, що військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.

Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Суд наголошує, що приписами Порядку № 1444 не визначений строк протягом якого військовослужбовці після звільнення повинні звернутися за отриманням грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Судом встановлено, що позивачу при звільненні не була виплачена компенсація за неотримане під час проходження військової служби речове майно.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 з метою реалізації свого права на отримання компенсації за неотримане речове майно звертався до відповідача із відповідною заявою, на яку отримав відповідь від 03.04.2019 №50/14/27/3-367.

У відповіді зазначалося, що ОСОБА_1 проведено нарахування за неотримане речове майно згідно довідки розрахунку № 25 від 03.04.2019 на суму 97103,59 грн. Крім того повідомлялося, що при надходженні коштів з довольчого органу вказана сума буде виплачена ОСОБА_1 .

Аналізуючи зміст вказаної відповіді суд зазначає, що ОСОБА_1 не було відмовлено у нарахуванні і виплаті вказаної компенсації. Більше того, позивачу повідомлялося про нарахування компенсації за неотримане речове майно в сумі 97103,59 грн., однак зазначалося, що виплата такої буде проведена після надходження коштів.

Таким чином, у позивача не було підстав вважати, що його право на компенсацію за неотримання речове майно порушене, відтак підстав звернення до суду з позовом не було.

Водночас, 08.04.2020 згідно наказу начальника Західного ТУ НГ України (ВЧ НОМЕР_1 ) № 84 від 06.04.2020 позивачу було виплачено грошову компенсацію за неотримане під час проходження служби речове майно в розмірі 12697,71 грн., тобто значно меншому, ніж передбачено довідкою № 25 від 03.04.2019.

Відтак, саме з цієї дати слід обчислювати місячний строк для звернення до суду з відповідним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду 22.04.2020, тобто в межах встановленого нормами ст. 122 КАС України місячного строку.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з відповідним позовом.

У зв`язку з цим, у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 240, 241-246, 256 КАС України, суд, -

у х в а л и в :
у задоволенні клопотання Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення компенсації вартості за неотримане речове майно при звільненні відмовити повністю.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 256 КАС України.

Повний текст ухвали складено 20.10.2020

Суддя Потабенко В.А.