Справа № 480/878/20
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 р.Справа № 480/878/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумського державного університету на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 29.05.20 року по справі № 480/878/20

за позовом Сумського державного університету

до Виконавчого комітету Сумської міської ради треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Сумський державний університет звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Сумської міської ради в якому просить суд: визнати протиправними дії та бездіяльність Виконавчого комітету Сумської міської ради щодо не виключення з числа службових жилих приміщень квартири за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 ; зобов`язати Виконавчий комітет Сумської міської ради прийняти рішення про виключення з числа службових жилих приміщень квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 .

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 р. закрито провадження у справі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, в зв`язку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 р. та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, а саме: Закону України «Про місцеве самоврядування», Житлового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки вказаний спір повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Сторони про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, апелянт та треті особи підтримали вимоги апеляційної скарги та просили проводити розгляд справи за відсутністю їх представників.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 25.10.2019 р. позивач звернувся до відповідача з клопотаннями про виключення з числа службових жилих приміщень квартир: за адресою АДРЕСА_1 , яка надавалася ОСОБА_1 ; АДРЕСА_3 , яка надавалася ОСОБА_2 ; АДРЕСА_4 , яка надавалася ОСОБА_3 ; АДРЕСА_5 , яка надавалася ОСОБА_4 .

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 32 від 21.01.2020 р. позивачу відмовлено у задоволенні вищевказаних клопотань, оскільки Сумський державний університет не набув права розпоряджатися зазначеним майном.

Не погодившись з такими діями та бездіяльністю відповідача щодо не виключення вищевказаних жилих приміщень з числа службових , позивач звернувся до суду з цим позовом.

Закриваючи провадження по вищевказаній справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Сумський державний університет оскаржує дії та бездіяльність Виконавчого комітету Сумської міської ради щодо не виключення з числа службових жилих приміщень квартир та просить зобов`язати відповідача прийняти відповідне рішення, то спір у даній справі пов`язаний саме з реалізацією майнових прав (права на виключення з числа службових жилих приміщень), що вказує на відсутність публічно-правових відносин між сторонами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zаndv. Аustria від 12.10.1978 р. вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Аналіз вищезазначених норм закону вказує, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи зі сторони суб`єкту владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин.

Крім того, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад і участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Також визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постанові Верховного Суду від 16.07.2020 р. по справі № 814/435/16.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.06.2018 у справі № 819/362/16, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 826/27224/15 встановлено, що під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Поряд з цим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Пунктом 6 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не згоден з тим, що відповідачем не виключено з числа службових жилих приміщень квартир, які надавалися працівникам ДВНЗ «Українська академія банківської справи НБУ», оскільки Сумський державний університет не набув права розпоряджатися зазначеним майном, тобто, вказаний спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Участь у даному спорі суб`єкта владних повноважень жодним чином не змінює суті спору, який виник із майнових відносин, що унеможливлює здійснення захисту права позивача у порядку адміністративного судочинства.

Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2018 року (справа № 806/104/16), від 08.08.2019 (справа №509/5278/14-а), а також Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 24 травня 2018 року (справа №2а-310/12).

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки він пов`язаний з реалізацією майнових прав, а саме права на виключення з числа службових приміщень.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 р.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для закриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст.242,243,250,308,310,315,316,321,322,325,328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року по справі № 480/878/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 20.10.2020 року