Справа № 953/13334/20
Суддя: Колесник С. А.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року Київський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Колесник С,А.,

за участю секретаря судового засідання Кудінової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу №953/13334/20 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського капрала поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Лимаренка Максима Вікторовича, Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

18.08.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАМ №2961937 від 11.08.2020, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч.3 ст.122 КУпАП та закрити справу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, зокрема, що він, ОСОБА_1 , 11.08.2020 о 14 годині 39 хвилин рухався на автомобілі марки AUDI А5 д/н НОМЕР_1 в населеному пункті с. Травневе зі швидкістю 60-65 км/год. В цей момент його було зупинено поліцейським капралом поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Лимаренко М.В., який склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАМ № 2961937 від 11.08.2020. За цією постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, та накладено штраф у розмірі 510 грн.

ОСОБА_1 вважає вказану постанову такою, що винесена із порушенням вимог діючого законодавства України, та підлягає скасуванню.

Позивач посилається на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення поліцейським капралом поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Лимаренко М.В. не було надано водію можливості для ознайомлення з доказами, які піддаються оцінці, та можуть слугувати підставою для винесення постанови про відповідне правопорушення.

Наголошує, що йому що йому не було в повній роз`яснено права, зокрема, стосовно можливості заявляти клопотання та скористатись послугами адвоката, а також не надано фактичної можливості для їх реалізації під час розгляду справи стосовно нього. Також відповідачем було порушено вимогу ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а саме не повідомлено водія стосовно наявності або відсутності факту застосування нагрудної камери та можливого її закріплення на форменному одязі. Крім того, відповідач мав право скласти протокол про адміністративне правопорушення, але відмовився це зробити. У випадку, коли особа заперечує факт вчинення правопорушення, саме протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП міг бути доказом його вчинення.

Таким чином, сукупністю вказаних дій поліцейським капралом поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Лимаренко М.В. допущено грубе порушення прав позивача, в тому числі, на захист та справедливий розгляд справи. ОСОБА_1 вважає, що відповідачем продемонстровано спрощений та формальний підхід до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, не забезпечено належного застосування відеофіксації всього процесу, не розглянуто в повній мірі наявні докази та не надано можливості скористатись своїми правами, що безперечно є неприпустимим.

Поліцейським капралом поліції УШІ в Харківській області Лимаренко М.В. було безпідставно, в порушення норм діючого законодавства України, прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення, що також підтверджується і самою оскаржуваною постановою, в якій навіть не заповнено п. 7 та відповідно не зазначено перелік доказів, що додаються, та на підставі яких було прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення. Таким чином, відповідачем порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, не враховано посилань водія на відсутність факту правопорушення, безпідставно винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАМ № 2961937 від 11.08.2020 та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. (а.с.12).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.08.2020, вказану позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачу 5- ти денного строку для виправлення недоліків.

27.08.2020 позивачем була подана до канцелярії суду заява про усунення недоліків позовної заяви (а.с.16).

Ухвалою суду від 28.08.2020 було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

18.09.2020 до суду надійшов відзив поліцейського роти №6 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП капрала поліції Лимаренко М.В. на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі (а.с.31-39) з огляду на наступне.

11.08.2020 приблизно о 14.39 за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 №TC001133 виявлений факт руху транспортного засобу Audi А5, н.з. НОМЕР_2 , зі швидкістю 137 км/год в селищі Травневе Харківської області, що є перевищенням встановленого обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 87 км/год та порушенням пункту 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Зазначений автомобіль був зупинений, на підставі статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». поліцейський підійшов до водія, ним виявився позивач, належним чином представився, пояснив суть вчиненого ним правопорушення, яке передбачене частиною третьою статті 122 КУпАП. Під час розгляду справи відповідач почав ознайомлювати позивача з його правами, визначеними статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, проте останній поліцейського перервав та повідомив, що йому відомі його права. Жодних клопотань чи заперечень позивач не заявляв. Це підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора, який був закріплений на форменому одязі поліцейського. Під час розгляду справи інспектор дослідив відеозапис руху транспортного засобу Audi А5, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача, яким чітко зафіксовані модель, марка автомобіля, яким керував позивач та швидкість його руху, яка складала 137 км/год. Позивач не висловлював бажання ознайомлюватися з доказами, вчинення ним правопорушення. Твердження останнього, що інспектор не надав йому можливість ознайомитися з доказами чи перешкоджав ознайомитися не відповідають дійсності. За результатом розгляду справи, з згідно з вимогами статей 251,252,268,278, 279, 280 КУпАП, інспектором встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУПАП, тому була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2817782.

Відповідач вважає, що позовна заява ОСОБА_1 щодо скасування постанови не підлягає задоволенню, оскільки постанова серії ЕАМ № 2961937 винесена у відповідності до норм чинного законодавства.

Що стосується доказів вчинення правопорушення.

Основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, факт вчинення якого підтверджено фото та відеозаписом з приладу TruCam №TC001133.

Безпосередньо у фабулі постанови серії ЕАМ № 2961937 зазначений технічний засіб (TruCam №TC001133), яким здійснено фото та відеозапис обставин вчинення позивачем правопорушення.

Відповідач вказує, що винесена ним постанова відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП, оскільки вона містить дату, час і місце вчинення правопорушення/ розгляду справи, дані про транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак), технічний засіб я ким зафіксовано правопорушення, розмір штрафу та порядок його сплати, роз`яснено правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, зазначено реквізити та можливі способи оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Тому твердження позивача, що постанова не відповідає вимогам КУпАП і не містить посилань на належні докази вчинення позивачем правопорушення є безпідставним.

Посилання позивача на те, що керований ним автомобіль рухався із швидкістю 60-65 км/год є необґрунтованим, з його сторони не надано жодних допустимих доказів, що підтверджують його твердження, що транспортний засіб під його керуванням рухався в населеному пункті Травневе в Харківській області з дозволеною швидкістю.

Щодо порушення прав Позивача.

Під час ознайомлення з правами позивач перервав інспектора та на уточнююче запитання повідомив, що йому добре відомі його права і необхідності роз`яснювати їх немає. Останній не заперечував факт вчинення ним правопорушення, лише вказав на те, що протягом 2020 року він двічі притягався до адміністративної відповідальності за вчинення подібного правопорушення.

Позивач не заявляв жодних клопотань та заперечень, тому його твердження що поліцейським не вжито жодних дій щодо надання йому можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги є безпідставним, тому що за нормами КУпАП розгляд справи і накладання штрафу поліцейськими фактично відбувається в спрощеному порядку. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що у восьмому пункті постанови серії ЕАМ № 2961937 (Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено) позивач власноруч поставив свій підпис.

Щодо правомірності притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.

Пункт 12.4 ПДР встановлює, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Наявність дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту» (Травневе) на автодорозі М-03 «Харків-Київ-Довжанський» встановлює зазначені обмеження, які повинні виконувати водії. Дорожній знак розташований на прямій ділянці зазначеної автодороги, його добре видно учасникам дорожнього руху, тому позивач був зобов`язаний дотримуватися дозволеної швидкості в населеному пункті.

Частиною третьою статті 122 КУпАП визначено, що за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, на особу накладається стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні Правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями частини другої статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до частини четвертої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Таким чином, твердження позивача, що інспекторові потрібно було скласти протокол є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, в результаті чого стосовно нього винесена постанова серії ЕАМ № 2961937, відповідач вважає, що правові підстави для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Згідно ч.1 ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.43).

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи строки розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи викладене, положення ст.286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з позовом щодо оскарження постанови від 11.08.2020, не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку, оскільки позов до суду надійшов 18.08.2020.

Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, досліживши матеріали справи, докази надані сторонами в обґрунтування вимог та заперечень, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду справи щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно приписів ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що постановою поліцейського капрала поліції Лимаренко Максима Вікторовича 1 батальйон 6 рота УПП в Харківській області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2961937 від 11.08.2020 на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП (а.с.7).

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 11.08.2020 14:39:02, 449 км., водій ОСОБА_1 керуючи т/з AUDI А5 д/н НОМЕР_1 в населеному пункті с.Травневе рухався зі швидкістю 137 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 87 км/год, швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM № ТС 001133, чим порушив п.12.4 ПДР - Перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год. Стаття, частина статті КУпАП: ст..122 ч.3. Прийняте по справі рішення, вид адміністративного стягнення та сума штрафу: накласти штраф 510 грн.

Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (частина 1 статті 2 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положення п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до положень статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч.3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наведеною нормою передбачено, що відповідальність за ч.3 ст. 122 КУпАП настає у разі перевищення водієм встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП відбулося через порушення, за висновком відповідача, п.12.4 ПДР України, оскільки позивач, керуючи транспортним засобом AUDI А5 д/н НОМЕР_1 , у с.Травневе, рухався зі швидкістю 137 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 87 км/год.

Згідно вимог п. "б" п.12.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7.

Відповідно до п. 12.4. ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Отже, у разі перевищення водієм у населеному пункті швидкості руху транспортного засобу, передбаченої п. 12.4. ПДР, більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, настає відповідальність за ч.3 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.

Перевіряючи обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, суд зазначає наступне.

Оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2961937 від 11.08.2020 містить посилання на те, що швидкість руху позивача вимірювалась за допомогою вимірювача швидкості руху TruCAM № ТС 001133.

Посилання позивача на те, що в оскаржуваній постанові не вказано відомості про технічний засіб, яким була здійснена фото або відеозапис, судом до уваги не приймаються та спростовуються відомостями з пункту 5 постанови.

Досліджений у судовому засіданні диск з наявними відео матеріалами з приладу TruCAM LTI 20/20 № ТС 001133 підтвердив факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП (а.с.41).

Відповідно до роздруківки фіксування лазерним вимірювачем TruCAM LTI 20/20 № ТС 001133, швидкість руху автомобіля AUDI А5 д/н НОМЕР_1 , складає 137 км/год. Ліміт швидкості 50 км/год (а.с.37).

Вулиця м-03-449 км, широта 49 57' 23.07' N, довгота 35° 49' 23.37' Е.

Тобто, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом AUDI А5 д/н НОМЕР_1 , зі швидкістю 137 км/год рухався у населеному пункті, де допустима швидкість встановлена 50 км/год. Отже, позивач допустив перевищення швидкості руху у населеному пункті більш як на п`ятдесят км/год.

При дослідженні відеозапису з нагрудного відео реєстратора інспектора, судом встановлено, що спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідачем була винесена з дотриманням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Підійшовши до автомобіля позивача, інспектор назвав свою посаду та представився, пояснив причину зупинки транспортного засобу.

Під час ознайомлення водія з його правами, останній перервав інспектора та сказав, що йому відомі його права та роз`яснень він не потребує.

При цьому, позивачем не оспорювався факт перевищення ним швидкості руху.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.15р. № 596-VIII, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП (в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII), протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, навіть якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа не складає протокол про адміністративне правопорушення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, згідно з положеннями ч.ч. 2,3,4,5 вказаної статті Законом встановлені випадки здійснення скороченого провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, в тому числі, справи за ч.3 ст.122 КУпАП відносно позивача.

У зв`язку з цим, інспектор мав право розглянути справу у скороченому провадженні та на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення без винесення протоколу, тому ці обставини не є підставами для скасування постанови.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови та вчинення позивачем адміністративного правопорушення надано роздруківку фіксування лазерним вимірювачем TruCAM LTI 20/20 № ТС 001133 швидкості руху автомобіля AUDI А5 д/н НОМЕР_1 , диск із відеозаписом моменту розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Тобто на підтвердження встановленого у постанові вчиненого позивачем адміністративного правопорушення надано належні та допустимі докази, передбачені ст. 251 КУпАП.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Однак, відповідно до ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо винесення адміністративного постанови, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова не підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині не підлягагють задоволенню.

У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_1 , судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 6-10, 20 77, 122, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського капрала поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Лимаренка Максима Вікторовича, Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити у повному обсязі.

Відповідно ч.2 ст.271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Другого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - Поліцейський роти №6 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП капрал поліції Лимаренко Максим Вікторович, місцезнаходження: 61033, м.Харків, вул..Шевченка 315-А.

Відповідач: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Харківській області, місцезнаходження: 61033, м.Харків, вул..Шевченка 315-А, .

Повне судове рішення складено 19.10.2020.

Суддя Колесник С.А.