Справа № 541/1062/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 р. Справа № 541/1062/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2019, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, м. Полтава, повний текст складено 08.07.19 по справі № 541/1062/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області) про визнання протиправними дій щодо зменшення розміру виплати нарахованої ОСОБА_1 пенсії, починаючи з 01 січня 2018 року; зобов`язання виплачувати щомісяця пенсію у повному перерахованому розмірі до часу здійснення наступного перерахунку; зобов`язання доплатити пенсію за період, починаючи з 01 січня 2018 року, з урахуванням її розміру (11207,45 грн), що був підвищений згідно з рішенням суду у справі № 541/2705/18, яке набрало законної сили 04 квітня 2019 року, та раніше сплачених коштів.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.05.2019 справу №541/1062/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії передано до Полтавського окружного адміністративного суду за підсудністю.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо зменшення розміру виплати нарахованої пенсії, починаючи з 01.01.2018 та зобов`язати виплачувати пенсію у повному розмірі до часу здійснення наступного перерахунку та доплатити пенсію за період, починаючи з 01 січня 2018 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції, зробивши висновок, що п. 1 та 2 постанови КМУ № 103 визнаний не чинним, не провів в повному обсязі з`ясування обставин справи та вплив застосування визнаних протиправних умов перерахунку на виплату грошового забезпечення пенсії. При перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі Постанови КМУ № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового порядку перерахунку пенсії із застосуванням повних розмірів пенсії без норм частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, яка встановлювала склад розміру пенсії з відповідних сум грошового забезпечення за статтею 43 Закону № 2262-ХІІ. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір кожної суми грошового забезпечення, натомість значення розміру основної пенсії, яке застосовувалось при її перерахунку, за вимогами п. 2 постанови КМУ № 103 відповідно до наявної у позивача загальної виплати пенсії, є протизаконним.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та з 11 грудня 2010 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с.15-17, 42-50).

Згідно із протоколом перерахунку пенсії за вислугу років від 20 квітня 2016 року ОСОБА_1 з 01 травня 2016 року встановлено пенсію у сумі 3964,04 грн (у розмірі 77 % відповідного грошового забезпечення) (а.с.49).

На виконання пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року, виходячи із 70% грошового забезпечення, за результатами якого розмір пенсії склав 10279,50 грн (а.с. 52).

Згідно з протоколом перерахунку пенсії за вислугу років від 02 квітня 2018 року виплату перерахованої пенсії встановлено проводити відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" у таких розмірах: з 01 січня 2018 року - попередня сума пенсії 3964,04 грн + 3157,73 грн (50 % суми підвищення пенсії); з 01 січня 2019 року - попередня сума пенсії 3964,04 грн + 4736,60 грн (75% суми підвищення пенсії); з 01 січня 2020 року - попередня сума пенсії 3964,04 грн + 6315,46 грн (100 % суми підвищення пенсії) (а.с.52).

11 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою, в якій просив виплатити перераховану йому з 01 січня 2018 року пенсію у розмірі 100% відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с. 18).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №771/Л-03 від 20 лютого 2019 року ОСОБА_1 повідомлено про те, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" визначено розмір, в якому здійснюється виплата перерахованої пенсії, а тому підстави для виплати пенсії з 01 січня 2018 року у розмірі 100% суми підвищення пенсії відсутні (а.с. 20).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у справі №541/2705/18 /а.с.54-58/, що набрало законної сили 02 квітня 2019 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про зобов`язання вчинити дії задоволено: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, які полягали у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 77% до 70% від грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з частиною четвертою статті 63 Закону України №2262-XII від 09 квітня 1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяких інших категорій осіб", виходячи із розміру 77% відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням проведених виплат.

09 квітня 2019 року ОСОБА_1 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у справі №541/2705/18 проведено перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року, за результатами якого розмір пенсії склав 11307,45 грн, та встановлено проводити виплату пенсії відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" у таких розмірах: з 01 січня 2018 року попередня сума пенсії 3964,04 грн +3671,71 грн (50 % суми підвищення пенсії); з 01 січня 2019 року попередня сума пенсії 3964,04 грн + 5507,56 грн (75% суми підвищення пенсії); з 01 січня 2020 року - попередня сума пенсії 3964,04 грн + 7343,41 грн (100 % суми підвищення пенсії) (а.с.59-60).

Не погодившись із діями органу пенсійного фонду щодо проведення неповної виплати пенсії та вбачаючи наявність підстав для зобов`язання відповідача доплатити суму пенсії та в подальшому щомісяця виплачувати пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виснував, що визнання нечинними пунктів 1, 2 постанови №103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не має наслідком визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо перерахунку пенсії, які були вчинені відповідачем до визнання нечинними відповідних положень постанови Кабінету Міністрів України № 103. Суд дійшов висновку, що дії відповідача з проведення перерахунку пенсії позивача та виплати з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року у розмірі 50% суми підвищення до пенсії є правомірними, оскільки такий порядок проведення перерахунку визначався чинними на той момент положеннями постанови №103, прийнятої на виконання приписів частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ щодо наданого Кабінету Міністрів України права встановлювати відповідні умови перерахунку пенсії.

Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу правомірності дій відповідача, які полягають у виплаті лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року з 01.01.2018 та 75% - з 01.01.2019, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом задля захисту його прав та інтересів, оскільки позивачу виплачується пенсія у меншому розмірі, ніж перерахована.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі по тексту - Закон № 2262-ХІІ).

Зазначений Закон №2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Правовою основою для реалізації гарантії перерахунку призначених пенсій у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців є положення ч. 3 ст. 43 та ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-XII.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Частина 18 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ встановлює, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Відповідно до ч.3 ст.51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (далі по тексту - Порядок № 45).

Пунктом 1 Порядку № 45 визначено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 Порядку №45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі по тексту Постанова Кабінету Міністрів України №103) відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб постановлено: перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон) до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови № 704.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01 січня 2018 року у таких розмірах: з 01 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку, що підставою для проведення перерахунку пенсії особам, які отримують пенсію за нормами Закону № 2262-ХІІ, є зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, або введення для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, проведеного на підставі рішення Кабінету Міністрів України, позаяк саме цьому органу законодавчо надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103) ця постанова набирає чинності з 01 березня 2018 року.

Отже, з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у позивача виникли підстави для перерахунку пенсії.

З огляду на матеріали справи, відповідачем по справі було проведено перерахунок та виплату пенсії позивача у розмірах, що передбачені Постанови Кабінету Міністрів України №103 (з відповідними обмеженнями), що не заперечується сторонами в справі.

Колегія суддів зазначає, що Постанова №103 на час вчинення відповідачем перерахунку пенсії була чинною та підлягала застосуванню до спірних правовідносин.

Водночас, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 Порядку № 45, додатку 2 до Порядку № 45.

Суд визнає, що частина друга статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, не регулює питань щодо можливості застосування нормативно-правових актів, визнаних судом протиправними. Предметом її регулювання є встановлення моменту втрати чинності нормативно-правовим актом, визнаним судом нечинним.

Колегія суддів наголошує на неможливості виконання положення нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним та таким, що прийнятий поза межами повноважень, не в порядку та спосіб, передбачені законом.

Отже, з набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 (з 05.03.2019) позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, починаючи з 05.03.2019.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у рішенні від 06.08.2019 у справі №160/3586/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 та постановах від 09.04.2020 у справі №640/19928/18.

Разом із тим, скасування з 05.03.2019 в судовому порядку пункту 2 Постанови № 103 не впливає на результат розгляду цієї справи по суті, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин відповідні норми Постанови №103 були чинними і пенсійний орган правомірно їх дотримувався.

Вищевказаний висновок узгоджується правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 17.06.2020 по справі №2540/2873/18.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, які в своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав не враховувати приписи п.2 Постанови №103.

Вищевказаний висновок узгоджується правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 16.10.2019 по справі №2040/6740/18.

Отже, з урахуванням відсутності у Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в силу ст.19 Конституції України, в період з 01.01.2018 по 04.03.2019 іншого законного способу дій, ніж передбачений Постановою №103, колегія суддів зазначає, що відповідач, виплачуючи в період з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 50% підвищення до пенсії, а з 01.01.2019 по 04.03.2019 - 75% підвищення до пенсії позивача, діяв у відповідності до п. 2 Постанови №103 та не порушив вимог ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, оскільки такий спосіб дій був прямо передбачений вказаною Постановою Кабінету Міністрів України.

За таких обставин, колегія суддів уважає правильним висновок суду першої інстанції щодо правомірності дій органу Пенсійного фонду в частині виплати позивачу пенсії в наведених вище розмірах за період 01.01.2018. по 04.03.2019.

Водночас, з 05.03.2019 пенсія позивачу підлягає виплаті з урахуванням 100% суми підвищення відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ, оскільки дії відповідача, з урахуванням викладеного вище, щодо зменшення розміру пенсії позивача за рахунок виплати з 05.03.2019 тільки 75 відсотків суми підвищення пенсії, є протиправними.

Вказане вище не було враховано судом першої інстанції, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про перерахунок та виплату пенсії в розмірі 100% підвищення, починаючи з 05.03.2019.

Також колегія суддів звертає увагу, що позивач, крім вимог про виплату пенсії з урахуванням 100 % суми підвищення, просить суд зобов`язати відповідача виплачувати щомісяця пенсію у повному перерахованому розмірі до часу здійснення наступного перерахунку.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами частини 1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Тобто, в розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним за встановленням судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Таким чином, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

З огляду на наведене, вказана вимога позивача ("виплачувати пенсію до часу здійснення наступного перерахунку") є такою, що спрямована на майбутнє, тобто на відносини, відносно яких на даний момент відсутні докази того, що вони будуть порушені суб`єктом владних повноважень, оскільки предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси позивачів, а тому в даному випадку належним способом захисту позивача буде саме зобов`язання відповідача "виплатити" позивачу пенсію.

Верховний Суд України, розглядаючи справу № 21-438а12, у своїй постанові від 26 березня 2013 року прийшов до правового висновку про те, що відповідно до ч. 1 статті 2, п.п. 6, 8 ч. 1 статті 3, ч. 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси позивачів.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Щодо посилання скаржника на те, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2018, з урахуванням вже сплачених сум, має визначатися та визначається безпосередньо Законом № 2262, отже підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності" і що відповідні суми доплати до пенсії за результатом проведення перерахунку слід вважати "майном" у значенні цього положення, оскільки позивач отримав право на вказані суми виплат, яке до прийняття постанови КМУ № 103 від 21 лютого 2018 р. було передбачено Законом № 2262, а отже невиплата вказаних сум є втручанням у право позивача на мирне володіння майном, а позивач мав "законні сподівання" отримати пенсію у збільшеному розмірі після перерахунку її розміру; тобто обмеження щодо строків та розмірів виплати сум доплати до пенсії за 2018-2019 роки, передбачені Постановою №103, не можуть бути застосовані, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Так, посилання на певне рішення Європейського суду з прав людини не може бути аргументом без з`ясування змісту цього рішення.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Суханов та Ільченко проти України" (рішення від 26.06.2014, п.35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин законне сподівання на отримання активу також може захищатися ст.1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має законне сподівання якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

Пенсійний орган здійснив перерахунок пенсії позивача у такий спосіб, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України №103, яка була прийнята на виконання приписів ч.4 ст.63 Закону №2262-XII.

Колегія суддів звертає увагу, що приписами пунктів 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України №103, які були чинними до 05.03.2019, було прямо передбачено порядок виплати перерахованих пенсій колишнім військовослужбовцям у такий спосіб, як це здійснено відповідачем по справі (виплата 50% підвищення з 01.01.2018 та 75% підвищення з 01.01.2019 по 04.03.2019), а також була відсутня усталена практика національних судів на підтримку аналогічних скарг заявників.

Відповідач, як територіальний орган виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, не мав підстав здійснювати перерахунок та виплату пенсії позивачу (за період з 01.01.2019 по 04.03.2019) без врахування положень Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, зокрема її пунктів 1 та 2.

Доводи скаржника про втручання у право позивача на мирне володіння майном та наявність "законних сподівань" на збільшення пенсії є в даному випадку, з урахуванням наведених вище судом висновків, необґрунтованими.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що відповідач при перерахунку пенсії не правильно визначив суму підвищення та до суми підвищення включив суми додаткових видів, які вже були виплачені за перші чотири місяця 2018 року, колегія суддів відхиляє з таких підстав

.З огляду на матеріали справи, позивачу на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у справі №541/2705/18 проведено перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року (збільшено відсотковий розмір пенсії з 70% до 77 %), за результатами якого розмір пенсії склав 11307,45 грн.

З урахуванням попередньої суми пенсії (3964,04 грн), сума підвищення пенсії склала 7343,41 грн ( 11307,45 грн - 3964,04 грн = 7343,41 грн). Саме ця сума підвищення слугувала базою для обчислення суми відсоткового підвищення, за наслідками врахування якого до сплати з 01.01.2018 по 31.12.2018 становило щомісячно 50% від суми підвищення у сумі 3671,71 грн; з 01.01.2019 по 04.03.2019 - 75% від підвищення у сумі 5507,56 грн (а.с.59-60).

В той же час як встановлено в межах розгляду цієї справи, починаючи з 05.03.2019 позивач набув право на отримання пенсії у повному розмірі в сум 11307,45 без виокремлення на попередній розмір пенсії та суми підвищення до пенсії.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає в діях відповідача порушень правил та методики розрахунку пенсії позивача за період з 01.01.2018 по 04.03.2019, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в цій частині.

Щодо вимог позову про зобов`язання доплатити пенсію за період, починаючи з 01 січня 2018 року, з урахуванням її розміру (11207,45 грн), що був підвищений згідно з рішенням суду у справі № 541/2705/18, яке набрало законної сили 04 квітня 2019 року, та раніше сплачених коштів, то колегія суддів звертає увагу на те, що вказані вимоги мають розглядатися в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, а не шляхом ініціювання нового позовного провадження, тому також не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції повність або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та не враховано приписи Постанови № 103 та Порядку № 45 (в редакції після 05.03.2019), які мають бути застосовані до спірних правовідносин, та вимоги ст. 265 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо зменшення розміру виплати нарахованої пенсії, починаючи з 05.03.2019 та зобов`язати виплачувати пенсію у повному розмірі, починаючи з 05 березня 2019 року, з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову з обранням такого способу захисту порушених прав як зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, з 05.03.2019, із врахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині рішення суду першої інстанції належить залишити без змін як таке, що прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів керується статтею 139 КАС України.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що позивачем за подання позовної заяви до суду першої інстанції було сплачено 768 грн. 40 коп. відповідно до квитанції № 101 від 20.05.2019, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 1), та за подання апеляційної скарги - 1152,60 грн відповідно до квітанції № 9 від 22.07.2019, що також міститься в матеріалах справи.

З огляду на результат апеляційного перегляду цієї справи, враховуючи те, що спір виник внаслідок неправомірних дій суб`єкта владних повноважень, та фактичне задоволення немайнової вимоги позивача, колегія суддів уважає, що необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань за зобов`язаннями Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп та за подання апеляційної скаги - 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 по справі № 541/1062/19 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо зменшення розміру виплати нарахованої пенсії, починаючи з 05.03.2019 та зобов`язання виплатити пенсію у повному розмірі, починаючи з 05 березня 2019 року.

Прийняти постанову, якою в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо зменшення розміру виплати нарахованої пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 05.03.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, з 05.03.2019 із врахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 по справі № 541/1062/19 залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп та за подання апеляційної скаги - 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій