Справа № 742/1219/20
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 742/1219/20 Суддя (судді) першої інстанції: Ільченко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Кучми А.Ю. та Бєлової Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Синенка Володимира Анатолійовича, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з позовом до поліцейського Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Синенка Володимира Анатолійовича, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просив, з урахуванням змін,визнати протиправними дії поліцейського Прилуцького ВП ГУ НП в Чернігівській області Синенка В.А. щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністра тивне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафік соване не в автоматичному режимі серії БАА №033148 від 08.05.2020 та скасувати вказану постанову, як незаконну.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 червня 2020 року позов задоволено частково, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАА №033148 від 08.05.2020 складену поліцейським Прилуцького ВП ГУ НП в Чернігівській області Синенком В.А. якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито, стягнуто на користь ОСОБА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП понесені ним судові витрати в сумі 420,40 грн. В задоволенні іншої частини адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині, ГУ НП в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення, яким здійснити розподіл витрат пропорційно задоволеним вимогам позивача у розмірі 210,20 грн. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції вирішив питання, яке не входить до компетенції суду та при частковому задоволенні позовних вимог судові витрати підлягають розподілу пропорційно задоволеним вимогам.

Позивач, у встановлений судом строк, право подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що ухвалюючи оскаржувану постанову поліцейський повно та всебічно не з`ясував всіх обставин подій, не врахував пояснення позива ча та не переконався в наявності в його діях складу адміністративного право порушення.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В силу п.1 ч.1 ст.311 КАС України, беручи до уваги відсутність клопотань про розгляд справи за участю сторін, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на всій території України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 08.05.2020 поліцейським Прилуцького ВП ГУНП в Че рнігівській області Синенко В.А. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 033148, якою встановлено, що позивач, керуючи транспортним засобом DAF ХF 105.410, д.н.з НОМЕР_1 , рухаючись в м.Прилуки по вул.Боброва-Густинська не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою 10 тон заборонено», чим порушив п.8.4 ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн.

Вважаючи вказану постанову незаконною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідачами не надано суду доказів, які підтверджують об`єктивну сторону правопорушення, а саме: факт проїзду позивача на заборонний знак 3.3 "Рух вантажних автомобілів заборонено" або розміщення знаку 3.3 на шляху руху транспортного засобу, що свідчить про неправомірність складеної відносно ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №033148 від 08.05.2020.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, відповідно до ст.308 КАС України в межах вимог та обґрунтувань апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт визнає відсутність належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП та не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА №033148 від 08.05.2020 та в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дії поліцейського Прилуцького ВП ГУ НП в Чернігівській області Синенка В.А.

Отже, рішення суду, в цій частині не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Апеляційна скарга обґрунтована виключно тим, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення, вийшов за межі компетенції суду адміністративної юрисдикції під час розгляду справи, предметом якої є оскарження постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а також невірно здійснив розподіл судових витрат при частковому задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності встановлені ст.286 КАС України, частиною 3 якої передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд адміністративної юрисдикції наділений повноваженнями за наслідком розгляду справи, предметом якої є рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності скасувати відповідне рішення суб`єкта владних повноважень та закрити справу про адміністративне правопорушення.

При цьому, враховуючи, що в мотивувальній частині рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 червня 2020 року зазначено про наявність підстави саме закриття справи про адміністративне правопорушення, що прямо передбачено п.3 ч.3 ст.286 КАС України, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання скаржника на вихід суду за межі визначеної законом компетенції.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 09.04.2020 у справі №307/234/17, оскільки у вказаній справі судом касаційної інстанції переглядались правовідносини, що були врегульовані КАС України в редакції, яка була чинна до 15 грудня 2017 року, норми якої не передбачали права суду адміністративної юрисдикції за наслідками розгляду справи, предметом якої є рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, закривати провадження у справі.

В той же час, чинні норми процесуального законодавства прямо передбачають право суду закривати справу про адміністративне правопорушення.

Щодо твердження скаржника про порушення порядку розподілу судом першої інстанції судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17 встановила, що за подання позовної заяви про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

В матеріалах справи наявна квитанція №П831122 від 22.05.2020, якою підтверджується факт сплати позивачем судового збору за подання до суду першої інстанції позовної заяви про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення (а.с.21).

Отже, саме за позовну вимогу про скасування постанови накладення адміністративного стягнення по справі про адміністра тивне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафік соване не в автоматичному режимі серії БАА №033148 від 08.05.2020 позивачем було сплачено судовий збір в сумі 420,40 грн. та вказана позовна вимога була задоволена судом першої інстанції, а тому, здійснюючи розподіл судових витрат шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП в Чернігівській області на користь позивача понесених ним судових витрат в розмірі 420,40 грн., суд першої інстанції не допустив порушення вимог процесуального Закону.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Текст постанови виготовлено 19 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма