Справа № 620/2984/20
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року Чернігів Справа № 620/2984/20

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 23.07.2007 по 01.08.2020; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби, а саме з 23.07.2007 по 01.08.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем в порушення вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в період з 23.07.2007 по 01.08.2020 не виплачувалась індексація грошового забезпечення. Зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, а її проведення у зв`язку зі зростанням споживчих цін є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки Військова частина НОМЕР_1 є бюджетною організацією та фінансується з Державного бюджету, видатки на грошове забезпечення, включаючи видатки на індексацію, повинні здійснюватися в межах бюджетних асигнувань, а тому відповідач не уповноважений витрачати бюджетні кошти на грошове забезпечення поза межами затвердженого кошторису. Вказує, що позивачу виплачувалась індексація грошового забезпечення з серпня 2007 по грудень 2015 року та з грудня 2018 року по серпень 2020 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 28.07.2020 № 697 ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 23.07.2007 по теперішній час (а.с. 4).

Як вбачається з довідки-витягу з розрахунково-платіжних відомостей щодо розміру грошового забезпечення від 10.09.2020 № 652, позивачу індексація грошового забезпечення була виплачена: в жовтні 2008 року; квітні 2010 року; липні, серпні, жовтні, грудні 2011 року; січні-грудні 2012 року; лютому, березні 2013 року; червні, вересні-грудні 2014 року; лютому-листопаді 2015 року; грудні 2018 року; січні-вересні, листопаді, грудні 2019 року; січні-вересні 2020 року (а.с. 28-31).

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2020 № 830 позивачу нарахування індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018 року не проводилось, за період з 23.07.2007 по 31.12.2015 позивачу було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення на загальну суму 9829,90 грн. (а.с. 38-39).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

В силу статті 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Так, Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Частинами першою та п`ятою статті 2 Закону встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, серед яких оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

В силу частини першої статті 4 Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Приписами частини другої статті 5 Закону передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Згідно частини шостої статті 5 Закону проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Згідно пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, грошове забезпечення.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Посилання відповідача на відсутність коштів для виплати індексації судом не приймається до уваги, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

Таким чином, вказані відповідачем обставини не позбавляють його обов`язку провести індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку.

Разом з тим суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» було внесено зміни, які набрали чинності з 01.03.2018, з метою підвищення розмірів посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців.

Згідно пункту 1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за № 638/15329 (в редакції, чинній до 19.07.2018) грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.

Так само, згідно пункту 8 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий.

Так, згідно довідки-витягу з розрахунково-платіжних відомостей щодо розміру грошового забезпечення від 10.09.2020 № 652 (а.с. 28-31) в квітні 2018 року позивачу було виплачено підвищені посадовий оклад та оклад за військове звання за березень 2018 року, а отже вказаний місяць є місяцем підвищення доходу для проведення подальшої індексації.

Суд враховує, що обов`язок розрахунку конкретних помісячних розмірів індексації доходів позивача покладається саме на його роботодавця, а тому у суду відсутні можливості для встановлення факту перевищення або не перевищення розміру підвищення грошового доходу над сумою індексації, що склалась у березні 2018 року, та, як наслідок, позитивного значення розміру індексації з березня по листопад 2018 року з урахуванням вимог пункту 5 Порядку № 1078.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач у своєму відзиві, посилаючись на довідку-витяг з розрахунково-платіжних відомостей щодо розміру грошового забезпечення від 10.09.2020 № 652, зазначає, що позивачу виплачувалась індексація грошового забезпечення, зокрема, за період з серпня 2007 року по грудень 2015, та з грудня 2018 року, однак дослідивши вказану довідку-витяг, суд звертає увагу, що індексація грошового забезпечення за вказаний період була виплачена позивачу лише в жовтні 2008 року, квітні 2010 року, липні, серпні, жовтні, грудні 2011 року, січні-грудні 2012 року, лютому, березні 2013 року, червні, вересні-грудні 2014 року, лютому-листопаді 2015 року, грудні 2018, січні-вересні, листопаді, грудні 2019 року, січні-вересні 2020 року (а.с. 28-31).

При цьому, відповідачем не було надано суду жодних пояснень щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за липень 2007 року - вересень 2008 року, листопад 2008 року березень 2010 року, травень 2010 року червень 2011 року, вересень 2011 року, листопад 2011 року, січень 2013 року, квітень 2013 року травень 2014 року, липень 2014 року, серпень 2014 року, січень 2015 року, грудень 2015 року, жовтень 2019 року, а посилання на відсутність підстав для виплати індексації грошового забезпечення з січня 2016 року по листопад 2018 року є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, враховує, що обов`язок розрахунку конкретних помісячних розмірів індексації доходів позивача покладається саме на його роботодавця, з метою повного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за липень 2007 року - вересень 2008 року, листопад 2008 року березень 2010 року, травень 2010 року червень 2011 року, вересень 2011 року, листопад 2011 року, січень 2013 року, квітень 2013 року травень 2014 року, липень 2014 року, серпень 2014 року, січень 2015 року, грудень 2015 року-листопад 2018, жовтень 2019 року; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за липень 2007 року - вересень 2008 року, листопад 2008 року березень 2010 року, травень 2010 року червень 2011 року, вересень 2011 року, листопад 2011 року, січень 2013 року, квітень 2013 року травень 2014 року, липень 2014 року, серпень 2014 року, січень 2015 року, грудень 2015 року-листопад 2018 року, жовтень 2019 року.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги в частині нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення позивача за жовтень 2008 року, квітень 2010 року, липень, серпень, жовтень, грудень 2011 року, січень-грудень 2012 року, лютий, березень 2013 року, червень, вересень-грудень 2014 року, лютий-листопад 2015 року, грудень 2018 року-вересень 2019 року, листопад 2019 - 01.08.2020 задоволенню не підлягають, оскільки позивачу за вказані періоди було виплачено індексацію грошового забезпечення, а отже його права в цій частині не порушені.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Враховуючи предмет даного позову, а також те, що індексація є складовою частиною грошового забезпечення, відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за липень 2007 року - вересень 2008 року, листопад 2008 року березень 2010 року, травень 2010 року червень 2011 року, вересень 2011 року, листопад 2011 року, січень 2013 року, квітень 2013 року травень 2014 року, липень 2014 року, серпень 2014 року, січень 2015 року, грудень 2015 року-листопад 2018 року, жовтень 2019 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за липень 2007 року - вересень 2008 року, листопад 2008 року березень 2010 року, травень 2010 року червень 2011 року, вересень 2011 року, листопад 2011 року, січень 2013 року, квітень 2013 року травень 2014 року, липень 2014 року, серпень 2014 року, січень 2015 року, грудень 2015 року-листопад 2018 року, жовтень 2019 року.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.10.2020.

Суддя Н.М. Баргаміна