Справа № 320/3711/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3711/19 Головуючий у 1 інстанції: Лисенко В.І.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Бужак Н.П.

Парінова А.Б.

За участю секретаря Волошка О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправною бездіяльності,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Київській області щодо ненадання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 письмової індивідуальної податкової консультації на його письмовий запит від 18.12.2018 року на отримання індивідуальної податкової консультації та зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області надати письмову індивідуальну податкову консультацію з питань, що поставлені у прохальній частині запиту від 18.12.2018 року на отримання індивідуальної податкової консультації;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Київській області щодо ненадання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 письмової індивідуальної податкової консультації на його письмовий запит від 26.06.2019 року на отримання індивідуальної податкової консультації та зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області надати письмову індивідуальну податкову консультацію з питань, що поставлені у прохальній частині запиту від 26.06.2019 року на отримання індивідуальної податкової консультації.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Київській області щодо ненадання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 письмової індивідуальної податкової консультації на його письмовий запит від 18.12.2018 на отримання індивідуальної податкової консультації.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Київській області надати письмову індивідуальну податкову консультацію з питань, що поставлені у прохальній частині запиту фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 18.12.2018 на отримання індивідуальної податкової консультації.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Київській області щодо ненадання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 письмової індивідуальної податкової консультації на його письмовий запит від 26.06.2019 на отримання індивідуальної податкової консультації.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Київській області надати письмову індивідуальну податкову консультацію з питань, що поставлені у прохальній частині запиту фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 26.06.2019 на отримання індивідуальної податкової консультації.

Не погодившись з рішенням суду, Головне управління ДПС у Київській області звернулося з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що платником податків не дотримано порядок оформлення звернення, а саме, відсутня конкретна інформація в частині практичної необхідності отримання податкової консультації.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 13 грудня 2007 року ОСОБА_1 був зареєстрований, як фізична особа-підприємець, у Виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради Київської області.

18 грудня 2018 року ФОП ОСОБА_1 подав до Головного управління ДФС у Київській області запит на отримання індивідуальної податкової консультації, в якому просив податковий орган:

1. Письмово повідомити, на якій підставі ОСОБА_1 повинен сплачувати подвійний збір на обов`язкове державне пенсійне страхування - як ФОП та як адвокат, а також, письмово повідомити порядок та строки такої сплати.

2. Письмово повідомити, яким чином ОСОБА_1 може бути звільнений від сплати додаткового збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, як адвокат, враховуючи, що позивач є ФОП та здійснює лише один вид діяльності - діяльність у сфері права (код КВЕД 69.10), та що саме потрібно для цього зробити.

У відповідь, ФОП ОСОБА_1 отримав лист Головного управління ДПС у Київській області від 21 січня 2019 року №961/ФОП/10-36-13-05 "Про розгляд звернення".

Також, 26 червня 2019 року ФОП ОСОБА_1 було подано до Головного управління ДПС у Київській області запит (звернення) на отримання індивідуальної податкової консультації, згідно прохальної частини якої, заявник просив:

1. Надати письмову індивідуальну податкову консультацію, в якій роз`яснити, на якій підставі ОСОБА_1 повинен сплачувати подвійний збір на обов`язкове державне пенсійне страхування - як ФОП та як адвокат, а також, письмово повідомити порядок та строки такої сплати.

2. Надати письмову індивідуальну податкову консультацію, в якій роз`яснити, яким чином ОСОБА_1 може бути звільнений від сплати додаткового збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, як адвокат, враховуючи, що позивач є ФОП та здійснює лише один вид діяльності - діяльність у сфері права (код КВЕД 69.10), та що саме потрібно для цього зробити.

Розглянувши вказаний запит ФОП ОСОБА_1 , податковий орган надіслав лист від 25 липня 2019 року №18114/Г/10-36-13-05 "Про розгляд звернення".

Не погоджуючись із ненаданням податкових консультацій, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пп. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.172-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Порядок надання податкових консультацій визначено статтею 52 ПК України.

За приписами п. 52.1 ст. 52 ПК України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації в письмовій формі повинно містити: найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи, податкову адресу, а також номер засобу зв`язку та адресу електронної пошти, якщо такі наявні; код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті); зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації; підпис платника податків; дату підписання звернення.

На звернення платника податків, що не відповідає вимогам, зазначеним у цьому пункті, податкова консультація не надається, а надсилається відповідь у порядку та строки, передбачені Законом України "Про звернення громадян".

Уповноважена особа центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, може прийняти рішення про продовження строку розгляду звернення на отримання індивідуальної податкової консультації понад 25-денний строк, але не більше 10 календарних днів, та письмово повідомити про це платнику податків до закінчення строку, визначеного абзацом першим цього пункту.

Згідно п. 52.3 ст. 52 ПК України, за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов`язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 звертався до Головного управління ДФС у Київській області із запитами від 18 грудня 2018 року та від 26 червня 2019 року із запитами на отримання індивідуальної податкової консультації (а.с.16-17, 32-33).

Разом з тим, Головне управління ДФС у Київській області на вищевказані запити надано відповіді листами від 21 січня 2019 року №961/ФОП/10-36-13-05 та від 25 липня 2019 року №18114/Г/10-36-13-05, в порядку Закону України «Про звернення громадян» (а.с. 19-21, 35-37).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, з самих листів Головного управління ДФС у Київській області не вбачається, у чому саме полягає невідповідність звернення позивача вимогам статті 52 Податкового кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що звернення ФОП ОСОБА_1 відповідають приписами пункту 52.1 статті 52 Податкового кодексу України, а саме, містить: найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи, податкову адресу, а також номер засобу зв`язку та адресу електронної пошти, якщо такі наявні; код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб); зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації; підпис платника податків; дату підписання звернення.

Доводи апелянта про те, що платником податків не дотримано порядок оформлення звернення, а саме, відсутня конкретна інформація в частині практичної необхідності отримання податкової консультації, колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на наступне.

Вищевказані мотиви та доводи відсутні у листах Головного управління ДПС у Київській області від 21 січня 2019 року №961/ФОП/10-36-13-05 та від 25 липня 2019 року №18114/Г/10-36-13-05 «Про розгляд звернення».

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що із запитів ФОП ОСОБА_1 вбачається, що платником податків у повній мірі наведена практична необхідність отримання податкової консультації, зокрема, зазначено, що виникли незрозумілості щодо обставини подвійної сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Також, вказані окремі норми податкового законодавства, які потребують роз`яснення щодо практичного використання.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що відсутні правові перешкоди щодо виконання відповідачем обов`язку з надання податкової консультації за зверненнями позивача, що вказує на допущення відповідачем протиправної бездіяльності.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 .

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Бужак Н.П.

Парінов А.Б.

Повний текст постанови виготовлено 16.10.2020 року.