Справа № 380/4915/20
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/4915/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника позивача Тороній Г.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича з такими вимогами: - визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу від 19.02.2015 року №015-13511-190215 згідно наказу №813 від 16.09.2015 «Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями»; - зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як спадкоємця вкладника ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому необхідно здійснити виплату відшкодування за договором банківського вкладу від 19.02.2015 №015-13511-190215 у розмірі 3325,89 доларів США за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач зазначає, що є спадкоємцем померлої ОСОБА_2 . На звернення ОСОБА_1 приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Матвєєва Ю.В. повідомила про неможливість видати свідоцтво на спадщину за заповітом на майно померлої ОСОБА_2 , з огляду на те, що на запит приватного нотаріуса в ПАТ «Дельта Банк» отримано відповідь з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відсутність внесків/вкладів, що підлягають виплаті ОСОБА_2 . Позивач вказує, що сума 3330,84 долари США банківського вкладу, яка була розміщена відповідно до договору банківського вкладу №015-13511-190215 від 19.02.2015 на рахунку ОСОБА_2 , станом на дату прийняття Правлінням НБУ постанови від 02.03.2015 №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», перебувала на рахунку ОСОБА_2 . За цих обставин позивач як спадкоємець ОСОБА_2 за заповітом підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1183 від 22.06.2020 змінено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» та призначено провідного професіонала з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Матвієнка Андрія Анатолійовича, якому делеговані повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк».

Ухвалою від 15.10.2020 суд в порядку статті 52 КАС України замінив відповідача у справі уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на його процесуального правонаступника уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича (а.с. 85).

Представник позивача подала заяву про уточнення позовних вимог від 15.10.2020 (а.с.82), відповідно до змісту якої зменшила позовні вимоги, просить суд зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як спадкоємця вкладника ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому необхідно здійснити виплату відшкодування за договором банківського вкладу від 19.02.2015 №015-13511-190215 у розмірі 3330,84 доларів США за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідач позов не визнає з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 58-62). Посилається на те, що договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» №015-13511-190215 від 19.02.2015, укладений між ОСОБА_2 та АТ «Дельта Банк» є нікчемним відповідно до п.7 частини третьої статті 38 Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Пояснює, що фізичні особи платники ініціювали перерахування з власних поточних та вкладних рахунків на вклади/депозити інших фізичних осіб грошові кошти у розмірі, що були необхідними для подальшого відшкодування коштів Фондом гарантування вкладів ініціатору переказу та отримувачу переказу. Зазначає, що таким чином ОСОБА_3 здійснив перерахування коштів зі свого рахунку на рахунок ОСОБА_2 в сумі 9000 дол.США. Ці операції із перерахування грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб на вкладні/депозитні рахунку фізичних осіб, відкриті в АТ «Дельта Банк» були здійснені в період дії Постанови Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних», відповідно до якої Банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. Відповідач зазначає, що незважаючи на заборону, АТ «Дельта Банк» був укладений депозитний договір із ОСОБА_2 та проведено операцію, за результатами якої збільшилась гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, що є порушення зазначеної Постанови НБУ.

Ухвалою від 17.09.2020 суд залучив до участі у справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с. 54-56). Третя особа пояснення щодо позову ОСОБА_1 не подала.

Суд заслухав пояснення представника позивача, з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

19.02.2015 ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 уклали договір №015-13511-190215 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США. Відповідно до пункту 1.2 цього Договору сума вкладу складає 9000 доларів США (а.с. 19).

На особовий рахунок ОСОБА_2 зараховані кошти в сумі 9000 доларів США з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_3 , що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності №46160166 від 19.02.2015 (а.с. 20).

За період з 23.02.2015 по 02.03.2015 ОСОБА_2 розпорядилася частиною цієї суми, що підтверджується заявами про видачу готівки (а.с. 21-22) та платіжним дорученням в іноземній валюті (а.с. 23). Відповідно до виписки за операціями по картковому рахунку за період з 02.03.2015 по 04.03.2015, залишок коштів на рахунку ОСОБА_2 склав 3330,84 дол. США (а.с. 24).

Відповідно до постанови Національного банку України від 02.03.2015 №150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. 03.03.2015 в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію.

02.10.2015 Національний банк України за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалив постанову № 664 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». З 05.10.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк».

Представник ПАТ «Дельта Банк» Сичевська Ю.К. скерувала ОСОБА_2 повідомлення про нікчемність правочину №8821/3188 від 23.09.2015. Згідно з цим повідомленням повідомлено ОСОБА_2 про нікчемність її договору банківського вкладу (депозиту) №015-13511-190215 від 19.02.2015, укладеного з АТ «Дельта Банк» згідно з пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 25).

ОСОБА_2 , після отримання повідомлення представника ПАТ «Дельта Банк» про нікчемність правочину №8821/3188 від 23.09.2015, в жовтні 2015 року звернулася з позовом до адміністративного суду. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15.09.2016 провадження у адміністративній справі №813/5921/15 закрито у зв`язку із непідсудністю справи адміністративним судам. ОСОБА_2 звернулась з аналогічним позовом у порядку цивільного судочинства, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23.10.2018. провадження у справі закрито, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. З цього приводу суд враховує, що в період 2015-2018 років питання юрисдикції спорів вкладників банку щодо повернення коштів в тому числі за рахунок ФГВФО було дискусійним, підходи касаційного (Вищого адміністративного суду України) та Верховного Суду України щодо цього були відмінними. Ці різні підходи зумовили існування суперечливої (взаємовиключної за своїми підходами) судової практики; лише в 2018 році Велика Палата Верховного Суду сформувала однозначні правові позиції щодо питання юрисдикції спорів щодо правовідносин, врегульованих Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Так, спори вкладника з уповноваженою особою ФГВФО щодо включення до переліку осіб, що мають право на відшкодування вкладу за рахунок коштів ФГВФО, віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

17.08.2017 ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, відповідно до якого усі належні їй кошти, що знаходяться у всіх банківських установах України, їх філіях та відділеннях на відкритих на її ім`я рахунках та фондах гарантування вкладів заповіла своєму онукові - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14), згідно зі згаданим вище заповітом ОСОБА_1 став спадкоємцем ОСОБА_2 щодо усіх належних їй в банківських установах коштів (а.с. 18); після смерті ОСОБА_2 приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Матвєєва Ю.В. завела спадкову справу №47/2019. 14.08.2019 приватний нотаріус Матвєєва Ю.В. з метою оформлення спадщини скерувала ПАТ «Дельта Банк» лист №184/02-14, просила підтвердити наявність грошових коштів, рахунків відкритих на ім`я ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15). У відповідь отримала відповідь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за №02-15256/19 про відсутність внесків/вкладів, що підлягають виплаті ОСОБА_2 (а.с. 16).

22.02.2020 приватний нотаріус Матвєєва Ю.В. видала ОСОБА_1 довідку №29/02-14, відповідно до якої повідомила про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю спадкового майна (а.с. 17).

ОСОБА_1 через уповноваженого представника звернувся до уповноваженої особи Фонду з листом від 05.06.2020, з посиланням на норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», судові рішення Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду просив подати до ФГВФО додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як спадкоємця вкладника ОСОБА_2 , якому необхідно здійснити виплату відшкодування за договором банківського вкладу від 19.02.2015 №015-13511-190215 в розмірі 3330,84 дол. США за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 26).

Адвокат позивача Тороній Г.М. отримала лист уповноваженої особи Фонду №1776 від 16.06.2020, в якому повідомлено, що з огляду на те, що договір банківського вкладу (депозиту) №015-13511-190215 від 19.02.2015, що укладений між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 є нікчемним відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відсутні правові підстави для включення даних по договору №015-13511-190215 від 19.02.2015 до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду (а.с. 27).

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлює Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VІ (далі Закон № 4452-VІ, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону № 4452-VІ Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Основним завданням Фонду, відповідно до частини першої статті 4 Закону №4452-VІ є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Частиною другою цієї статті визначено, що на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює функції, зокрема:

- веде реєстр учасників Фонду;

- здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

- здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

За приписами статті 26 Закону № 4452-VІ Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Стаття 2 Закону № 4452-VІ дає визначення термінів:

- вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (пункт 3);

- вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (пункт 4);

- уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (пункт 17).

Відповідно до частини першої статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини першої статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Статтею 27 Закону № 4452-VІ встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами:

- уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (частина перша статті 27).

- уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (частина друга статті 27).

- уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (частина третя статті 27).

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (частина п`ята статті 27).

Порядок та черговість відшкодування коштів за вкладами Фондом гарантування вкладів фізичних осіб визначає Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затв. рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 (далі Положення №14, в редакції на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до приписів розділу ІІІ Положення №14:

3. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

4. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ вказаного Положення №14, із змінами, внесеними згідно з Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 4469 від 28.09.2017 неплатоспроможний банк має право надати до Фонду зміни, та/або доповнення, та/або уточнення до бази даних про вкладників (далі - зміни до бази даних). Згідно з пунктом 6 розділу ІІ Положення №14, протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків. Зміни та/або доповнення до переліків надаються неплатоспроможним банком до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Пунктом 4 частини другої статті 37 Закону № 4452-VІ визначено, що Уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. Згідно з частинами другою-третьою статті 38 Закону № 4452-VІ протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Статтею 36 Закону № 4452-VІ врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації: з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення (частина перша). Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними (частина третя).

Відповідно до частини першої статті 44 Закону №4452-VІ Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Стаття 45 Закону №4452-VІ визначає, що Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону №4452-VІ протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Частиною першою статті 46 Закону № 4452-VІ визначено, що уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов`язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Згідно з пунктами 1,2 частини другою статті 46 Закону № 4452-VІ дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту).

Суд також враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 по справі № 910/24198/16 висловила таку правову позицію:

« 68. Згідно із частинами першою та другою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів банку, зокрема, забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

69. За результатами цієї перевірки виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи Банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

70. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу Банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів Банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також наступають для сторін в силу вимог закону. Наказ Банку не є підставою для застосування таких наслідків, тому не може вважатись одностороннім правочином, адже він не є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків ані у Банку, ані у іншої сторони правочину, віднесеного наказом до нікчемних. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом Банку як суб`єкта господарювання, виданим керівником Банку в межах своїх повноважень».

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 10.06.2019 у справі №802/4011/15-а зазначив, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено або договір банківського вкладу (депозиту), або банківського рахунку, або які є власниками іменного депозитного сертифіката. Положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів. Отже, під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI підпадають особи, які є вкладниками у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження у ньому тимчасової адміністрації.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.09.2020 у справі №826/12284/16 зазначила «…Здійснюючи при цьому операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремих правочинів, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією №492 та договорами з відповідними клієнтами банку. […] Саме собою перерахування коштів на рахунки позивачів як вкладників Банку з банківського рахунку іншої особи не суперечить вимогам чинного законодавства».

Здійснюючи правову оцінку аргументів сторін та долучених до матеріалів справи доказів суд керується такими міркуваннями:

19.02.2015 ОСОБА_2 уклала з ПАТ «Дельта Банк договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США. Кошти на депозитний рахунок ОСОБА_2 були зараховані шляхом перерахунку з рахунку іншої особи. Уповноважена особа Фонду не включила ОСОБА_2 до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду з огляду на те, що відповідач вважає нікчемним укладений між ОСОБА_2 та банком договір банківського вкладу (депозиту) з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI.

Суд констатує, що укладення договору банківського вкладу (депозиту) й зарахування коштів на рахунок ОСОБА_2 відбулись до віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації у банку (02.03.2015). Відтак, вклад розміщено на рахунку ПАТ «Дельта Банк» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому ОСОБА_2 підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI. За таких обставин суд вважає, що уповноважена особа Фонду протиправно не включила ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) від 19.02.2015 №015-13511-190215.

Суд враховує, що в червні 2020 позивач як спадкоємець ОСОБА_2 через уповноваженого представника звернувся до уповноваженої особи Фонду з листом від 05.06.2020, в якому посилався на судові рішення Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду із сформованими правовими висновками щодо застосування норм статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» про те, що лише за наявності рішення суду можна застосовувати до особи будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею. ОСОБА_1 клопотав перед уповноваженою особою Фонду подати до ФГВФО додаткову інформацію щодо нього як спадкоємця вкладника ОСОБА_2 , який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) №015-13511-190215 від 19.02.2015. Листом №1776 від 16.06.2019 уповноважена особа Фонду відмовила заявнику у включенні даних по договору №015-13511-190215 від 19.02.2015 до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду з огляду на те, що договір банківського вкладу (депозиту) №015-13511-190215 від 19.02.2015, що укладений між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 є нікчемним відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Оцінюючи відмову уповноваженої особи Фонду у включенні даних по договору №015-13511-190215 від 19.02.2015 до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду з тих підстав, що договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» №015-13511-190215 від 19.02.2015 є нікчемним відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 статті 2 Закону №4452-VI суд враховує численну та усталену практику Верховного Суду з цього питання та правові позиції Великої Палати Верховного Суду, висловлені в постановах від 11.04.2018 у справі № 910/12294/16, від 04.07.2018 у справі № 819/353/16, від 31.10.2018 № 802/351/16-а про те, що правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі і вкладників банку), тому не можуть порушуватися будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу. Права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Таким чином, на переконання суду, позивач, як спадкоємець ОСОБА_2 є особою, яка набула право гарантоване державою на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО, тому уповноважена особа Фонду повинна була включити відомості про позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО та визначити суми, що підлягають відшкодуванню.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - тобто дії, які він повинен вчинити за законом. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони звернулися.

Нормами пункту 6 розділу ІІ Положення №14, у редакції чинній на час спірних правовідносин, визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків. З огляду на це суд дійшов висновку, що ефективним способом судового захисту прав позивача є спонукання/зобов`язання уповноваженої особи Фонду надати до ФГВФО доповнення до переліку рахунків щодо ОСОБА_1 як спадкоємця вкладника ОСОБА_2 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Дельта Банк» відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) від 19.02.2015 №015-13511-190215 у розмірі 3330,89 доларів США за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Такий підхід суду відповідає правовій позиції Верховного Суду з цього питання, викладений в постановах від 30.09.2019 у справі №822/2023/16, від 20.02.2020 у справі №826/28084/15.

З огляду на висновки суду про задоволення позову та встановлені КАС України правила розподілу судових витрат понесені позивачем витрати на сплату судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. В контексті положень частини першої статті 139 КАС України судові витрати слід стягнути з ФГВФО, оскільки уповноважена особа Фонду згідно з пунктом 17 статті 2 Закону № 4452-VІ є працівником Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Керуючись ст.ст. 9, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов повністю.

Зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича (01014, м. Київ, б-р Дружби Народів, буд. 38; ) надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення до переліку рахунків щодо ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) як спадкоємця вкладника ОСОБА_2 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який має право на відшкодування коштів за вкладом в публічному акціонерному товаристві Дельта Банк відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) від 19.02.2015 №015-13511-190215 у розмірі 3330,89 доларів США за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, місто Київ, вул. Січових Стрільців, буд 17; ідентифікаційний код 21708016) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 16.10.2020.

Суддя Москаль Р.М.