Справа № 826/16292/16
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Бужак Н.П.

Парінова А.Б.

За участю секретаря Волошка О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКОРГАЗ" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними дій та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНКОРГАЗ" звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому, з урахуванням об`єднання позовів, просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.05.2016 року;

- скасувати лист Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві №9189/10/26-55-10 від 10.03.2016 року"Про розірвання договору".

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 11.05.2016 № .

Визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про розірвання в односторонньому порядку Договору про визнання електронних документів від 27.05.2015 № 270520151, яке оформлене листом від 10.03.2016 № 9189/10/26-55-10

Не погодившись з рішенням суду - Головне управління ДПС у м. Києві звернулося з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що дію Договору про визнання електронних документів було припинено, у зв`язку з відсутністю місцезнаходження позивача за юридичною адресою.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 57.2 статті 57 розділу ІІ, пункту 200.10 статті 200 розділу V Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за січень-лютий 2016 року.

За наслідками перевірки Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено Акт від 21 квітня 2016 року № 667/26-55-12-01, яким встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Інкоргаз" пункту 201.1 статті 201, пункту 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України, а саме: порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН за січень-лютий 2016, зокрема:

- від 25.02.2016 р. № 82 зареєстровано в ЄРПН 15.03.2016 р. з перевищенням терміну реєстрації на 4 дні;

- від 26.02.2016 р. № 89 зареєстровано в ЄРПН 15.03.2016 р. з перевищенням терміну реєстрації на 3 дні;

- від 26.02.2016 р. № 87 зареєстровано в ЄРПН 15.03.2016 р. з перевищенням терміну реєстрації на 3 дні;

- від 25.02.2016 р. № 84 зареєстровано в ЄРПН 15.03.2016 р. з перевищенням терміну реєстрації на 4 дні;

- від 26.02.2016 р. № 90 зареєстровано в ЄРПН 15.03.2016 р. з перевищенням терміну реєстрації на 3 дні;

- від 26.02.2016 р. № 88 зареєстровано в ЄРПН 15.03.2016 р. з перевищенням терміну реєстрації на 3 дні;

- від 26.02.2016 р. № 86 зареєстровано в ЄРПН 15.03.2016 р. з перевищенням терміну реєстрації на 3 дні;

- від 25.02.2016 р. № 83 зареєстровано в ЄРПН 15.03.2016 р. з перевищенням терміну реєстрації на 4 дні;

- від 26.02.2016 р. № 92 зареєстровано в ЄРПН 15.03.2016 р. з перевищенням терміну реєстрації на 3 дні;

- від 25.02.2016 р. № 85 зареєстровано в ЄРПН 15.03.2016 р. з перевищенням терміну реєстрації на 4 дні;

- від 25.02.2016 р. № 81 зареєстровано в ЄРПН 15.03.2016 р. з перевищенням терміну реєстрації на 4 дні;

- від 26.02.2016 р. № 93 зареєстровано в ЄРПН 15.03.2016 р. з перевищенням терміну реєстрації на 3 дні;

- від 17.02.2016 р. № 78 зареєстровано в ЄРПН 09.03.2016 р. з перевищенням терміну реєстрації на 6 дні.

На підставі зазначеного Акту перевірки, Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 11 травня 2016 року №, яким до ТОВ "Інкоргаз" застосовано штрафні санкції у розмірі 10% у сумі 39 329,31 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних.

ТОВ "Інкоргаз" не погоджуючись із вказаним податковим-повідомленням рішенням, оскаржило його до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 19 липня 2016 року №16223/10/26-15-10-01 скаргу ТОВ "Інкоргаз" залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 11.05.2016 № - без змін.

ТОВ "Інкоргаз", не погоджуючись із вказаним рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, оскаржило його до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби у місті Києві від 20 вересня 2016 року №20380/6/99-99-11-03-01-25 скаргу ТОВ "Інкоргаз" залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 11 травня 2016 року № - без змін.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, а також, розірванням Договору про визнання електронних документів, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Положеннями пункту 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

У відповідності до п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Нормами пункту 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок № 1246).

В силу пункту 1 Порядку № 1246, цей Порядок визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї (далі - податкова накладна та/або розрахунок коригування), до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр), звіряння даних, що містяться у виданих платникам податку на додану вартість - отримувачам (покупцям) товарів (послуг) податковій накладній та/або розрахунку коригування, з відомостями, які містяться у Реєстрі.

Подання податкової накладної та/або розрахунку коригування ДФС в електронній формі здійснюється відповідно до Порядку підготовки і подання податкових документів в електронній формі засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженого в установленому порядку.

За приписами пункту 7 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі до ДФС здійснюється їх розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, та у разі відсутності причин для відмови проводиться їх реєстрація.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 1246, причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: наявність помилок під час заповнення податкової накладної; відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3. статті 200-1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Інкоргаз" та Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві укладено Договір про визнання електронних документів від 27 травня 2015 року №270520151 (Т. 2 а.с. 55-57).

Листом та Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 10 березня 2016 року №9189/10/26-55-10 "Про розірвання договору" податковий орган повідомив позивача про розірвання вищевказаного Договору, у зв`язку із встановленням відсутності ТОВ "Інкоргаз" за місцезнаходженням (Т. 1 а.с. 18-19).

З даного приводу, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до пункту 45.2 статті 45 ПК України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів встановлено Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV (далі - Закон № 851-IV).

Згідно статті 14 Закон № 851-IV, електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу.

Використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб регулює Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року № 755-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 вищевказаного Закону, Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Положеннями ч. 2 ст. 9 Закону № 755-IV передбачено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема: місцезнаходження юридичної особи.

Колегія суддів зазначає, що позивач у спірний період не змінював адресу реєстрації.

Доводи апелянта про те, що співробітниками ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві здійснено виїзд за юридичною адресою ТОВ «Інкоргаз», за результатами якого було складено Акт від 27.01.2016 року про відсутність місцезнаходження за юридичною адресою та неможливістю вручення запиту, колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на наступне.

Так, складений Акт про відсутність місцезнаходження за юридичною адресою та неможливістю вручення запиту від 27 січня 2016 року не може слугувати належним спростуванням достовірності відомостей про місцезнаходження позивача, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 802/180/17-а.

З огляду на зазначене, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем необґрунтовано розірвано Договір від 27 травня 2015 року №270520151.

Також, матеріали справи свідчать, що ТОВ "Інкоргаз" вживались заходи щодо укладення нового договору про визнання електронних документів, про що свідчать квитанція від 11 березня 2016 року № 1. Проте, даний договір зареєстровано податковим органом лише 15 березня 2016 року та підтверджується квитанцією №2, що дало можливість одразу зареєструвати податкові накладні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про розірвання в односторонньому порядку Договору про визнання електронних документів від 27 травня 2015 року № 270520151, яке оформлене листом від 10 березня 2016 року№ 9189/10/26-55-10

Щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 11 травня 2016 року № , колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 109.1 статті 109 Податкового кодексу України, правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платника податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або не належного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи колегією суддів встановлено, що на момент одностороннього розірвання суб`єктом владних повноважень укладеного з позивачем Договору про визнання електронних документів, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був відсутній запис про зміну місцезнаходження останнього, у контролюючого органу не було законних підстав для вчинення дій щодо розірвання договору в односторонньому порядку та, як наслідок, відмови у прийнятті для реєстрації податкових накладних ТОВ "Інкоргаз"

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 квітня 2020 року у справі № 826/280/16.

Також, у вказаній постанові Верховний Суд зазначив наступне: «значення словосполучень «зміна місця реєстрації» та «відсутність за місцезнаходженням» не є тотожними у розумінні вимог чинного податкового законодавства України, а є різними за тлумаченням та мають різні наслідки, що виникають у разі встановлення таких обставин».

З огляду на вказане, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що порушення позивачем строку реєстрації податкових накладних за період січень-лютий 2016 року сталося не з вини платника податків, а через неправомірні дії контролюючих органів, що полягали у протиправному розірванні договору про визнання електронних документів та затягуванні прийняття нового договору, внаслідок чого, позивач був позбавлений можливості зареєструвати у встановлені законодавством строк податкові накладні, що і обумовило затримку реєстрації таких податкових накладних.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 11 травня 2016 року № .

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Бужак Н.П.

Парінов А.Б.

Повний текст постанови виготовлено 16.10.2020 року.