Справа № 640/10277/19
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року м. Київ № 640/10277/19

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ФОП ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просить суд:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у м. Києві від 16.05.2019 р. № Ф- 72967-17 про сплату 8 364,92 (вісім тисяч триста шістдесят чотири грн. 92 коп.) недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування скасувати повністю.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийняття оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.05.2019 р. № Ф- 72967-17 з єдиного соціального внеску, чим порушено права позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.06.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі №640/10277/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем подано відзив з приводу заявленого позову, у яких зазначено, що оскаржувана вимога прийнята у відповідності до вимог законодавства України, оскільки враховуючи той факт, що ФОП ОСОБА_1 виключено з реєстру платників єдиного податку з 01.10.2013 згідно рішення від 17.02.2017, в інтегрованій картці платника по коду 71040000 ( для фізичних осіб, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) обліковується щоквартальні нарахування єдиного внеску як ФОП, що перебував на спрощеній системі оподаткування за період III кварталу 2013 по IV квартал 2016 року та автоматичне нарахування єдиного внеску за січень-грудень 2017 року як ФОП, що перебував на загальній системі оподаткування, в розмірі мінімального страхового внеску за кожен місяць.

На підставі даних ІС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 подано Звіти за 2013-2017 роки за формою згідно таблиць 2 додатка 5, що суперечить нормам Порядків №454 та №435.

Представником позивача надано до суду відповідь на відзив, в якому вказує на необґрунтованість доводів відповідача, а також на протиправність оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Згідно електронної бази ІС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) перебуває з 19.06.2013 на обліку в ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві як фізична особа-підприємець, з 01.01.2013 по 30.09.2013 застосовував спрощену систему оподаткування , 2 група оподаткування. Ставка 20% до розміру мінімальної заробітної плати.

ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 18.06.2013 по 22.08.2016 ФОП ОСОБА_1 . За наслідком перевірки було складено акт №10679/26-52-13-06/ НОМЕР_1 від 21.11.2016.

Актом перевірки, зокрема, встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п. 291.4, 291.5 ст. 291, п.293.4 ст.293. п.п. 298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України умов перебування на спрощеній системі оподаткування, у зв`язку з чим реєстрація платника єдиного податку підлягає анулюванню з 01.10.2013, На підставі Акту перевірки винесено рішення №322/26-52-13-02-38 від 17.02.2017 про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку та зазначене рішення внесено до АІС «Податковий блок» 22.02.2017.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва № 826/5025/17 адміністративний позов задоволений частково: рішення ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 17.02.2017 №322/26-52-13-02-38 про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку визнано протиправним та скасованим. В іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням першої інстанції, ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві подано апеляційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.11.2017.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу залишено без задоволення.

З метою оскарження рішення апеляційної інстанції, ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві подано касаційну скаргу. Проте, ухвалою Верховного Суду від 01.10.2018 відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Разом з тим, позивач вказує, що відповідач не виконавши вище зазначеного рішення суду, не поновив Позивача в реєстрі платника єдиного податку, а помилково провів в 2018 році розрахунки ЄСВ по відношенню до нього, вважаючи його в 2018 році фізичною особою-підприємцем на загальній системі оподаткування надіслав вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у м. Києві від 16.05.2019 р. № Ф- 72967-17 про сплату 8 364,92, однак позивач не погоджується із існуванням будь-якої заборгованості, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі по тексту - Закон № 2464).

Відповідно до підпункту 1 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно підпункту 1 частини другої статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною третьою статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлено, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до підпункту 6 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 7 частини першої статті 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Відповідно до положень частини першої-четвертої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Безпосередньо порядок стягнення заборгованості з платників єдиного внеску, формування, оформлення та надсилання вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску передбачений розділ VI згаданої вище Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

А саме, у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Зокрема, у випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів із дня її винесення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), 2 частина - порядковий номер, 3 частина - літера "У" (узгоджена вимога).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Дослідивши наявні у справі матеріали суд встановив, що оскільки Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва № 826/5025/17 адміністративний позов задоволений частково: рішення ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 17.02.2017 №322/26-52-13-02-38 про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку визнано протиправним та скасованим, а відтак суд дійшов висновку, що позивач перебував на спрощеній системі оподаткування та не втрачав статусу платника єдиного податку та як наслідок вимога про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у м. Києві від 16.05.2019 р. № Ф- 72967-17 про сплату 8 364,92 (вісім тисяч триста шістдесят чотири грн. 92 коп.) недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а відтак про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 5-11, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у м. Києві від 16.05.2019 р. № Ф- 72967-17 про сплату 8 364,92 (вісім тисяч триста шістдесят чотири грн. 92 коп.) недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) понесені судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.А. Качур