Справа № 520/12875/2020
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2020 р. № 520/12875/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Волошин Д.А., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Національного військово - медичного клінічного центру (Головний військовий клінічний госпіталь", 30-ї окремої механізованої бригади імені князя Костянтина Острозького ( військова частина НОМЕР_1 ), третя особа: Міністерство оборони України про визнання дій протиправними, скасування свідоцтва про хворобу, визнання звільнення протиправним, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення суми ,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати протиправними дії військово-лікарської комісії психоневрологічного профілю Національного військово-медичного клінічного центру Головний військовий клінічний госпіталь при проведенні огляду ОСОБА_1 , за результатом якого складено Свідоцтво про хворобу № 386-П, що затверджене постановою ЦВЛК від 21.05.2020 вих. № 1508/6 від 21.05.2020; скасувати Свідоцтво про хворобу № 386-П, що затверджене постановою ЦВЛК від 21.05.2020 вих. № 1508/6 від 21.05.2020; визнати протиправним звільнення ОСОБА_1 з 27.05.2020 з військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 );визнати протиправним та скасувати наказ 30-тої окремої механізованої бригади імені князя ОСОБА_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) про звільнення ОСОБА_1 з 27.05.2020; поновити ОСОБА_1 на військовій службі у НОМЕР_2 окремій механізованій бригаді імені князя ОСОБА_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) та включити його в списки особового складу Збройних Сил України; стягнути з 30-тої окремої механізованої бригади імені князя ОСОБА_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату в розмірі середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати подання позову до суду до дня фактичного поновлення на роботі.

Ухвалою судді від 29.09.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обґрунтованих та поважних причин його пропуску.

Позивач 12.10.2020 та 13.10.2020 року на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 29.09.2020 року, надав до суду заяви, в одній з яких просив суд поновити строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

В обґрунтування заяви зазначив, що просить поновити строк звернення до суду з даною позовною заявою, оскільки він звертався до Харківського окружного адміністративного суду (судді Панченко та судді Котеньова), а вони відправляли його усувати недоліки позовної заяви, у зв`язку з чим вони винні, що своєчасно не вирішували питання згідно тих документів, які надав позивач.

Дослідивши вказані заяви, суд зазначає наступне.

Предметом даного позову є визнання протиправними дій відповідача при проведенні огляду ОСОБА_1 , скасування Свідоцтва про хворобу № 386-П, що затверджене постановою ЦВЛК від 21.05.2020 вих. № 1508/6 від 21.05.2020, визнати протиправним звільнення ОСОБА_1 з 27.05.2020 з військової служби в НОМЕР_2 окремій механізованій бригаді імені князя ОСОБА_2 (Військова частина НОМЕР_1 ), поновлення ОСОБА_1 на військовій службі у НОМЕР_2 окремій механізованій бригаді імені князя ОСОБА_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) та включення його в списки особового складу Збройних Сил України та стягнення з 30-тої окремої механізованої бригади імені князя ОСОБА_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату в розмірі середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати подання позову до суду до дня фактичного поновлення на роботі.

Тобто, як слідує із матеріалів позову, позовні вимоги позивача стосуються звільнення з публічної служби.

Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено загальне правило, відповідно до якого для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, згідно із ч.ч.3 та 5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не можна вважати поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Процесуальна можливість для звернення з позовом до суду пов`язана з певним часовим проміжком, протягом якого така особа може реалізувати право на звернення без застосування до неї наслідків пропуску такого строку. В той же час, у випадку звернення до суду поза межами такого строку, до неї підлягають застосуванню відповідні правові наслідки встановлені законом, в даному випадку ст. 123 КАС України.

Визначення початку або встановлення такого строку виходить з того, що такий початок починає своє обчислення з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. В цьому випадку, законодавцем встановлена альтернативність такого обчислення, при чому в одному випадку це день об`єктивно достовірної та беззаперечної обізнаності такої особи, в іншому випадку таке обчислення повинно здійснюватися із можливості бути обізнаним про ті чи інші обставини, що можуть впливати на порушення прав, свобод чи інтересів (умовно), тобто встановлена так би мовити можлива обов`язковість бути обізнаним про ті обставини, що впливають або мають безпосередній вплив на відповідне порушення прав.

При чому, суд зауважує, що законодавець пов`язує початок обчислення строку з не з тим, коли особа суб`єктивно з`ясувала для себе або почала усвідомлювати, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона об`єктивно повинна була дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність, що мають вплив на неї, чи мала особа реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше.

Суд також звертає увагу, що дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Суд зазначає, що поновлення строку звернення до суду може здійснюватися з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або хибна помилка про не пропуск строку, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Разом з цим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Як вказує позивач в своїй позовній заяві та в клопотанні про поновлення строків звернення до суду, про порушення своїх прав він дізнався, отримавши лист Командування Медичних сил ЗС України від 10.06.2020 року, однак, до суду позивач звернувся з даним позовом 25.09.2020 р., тобто, з пропуском строку, встановленого ч. 5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обставини того, що позивач звертався до Харківського окружного адміністративного суду (судді Панченко та судді Котеньова), а вони відправляли його усувати недоліки позовної заяви, не є в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України непереборними об`єктивними обставинами у справі, що заважали би звернутися своєчасно до суду з вказаним адміністративним позовом, а є суб`єктивними обставинами позивача, які, на його думку, перешкоджали зверненню до суду. При цьому, суд зауважує, що звернення до Харківського окружного адміністративного суду двічі навпаки свідчить про об`єктивну можливість позивача звернутись до суду задля захисту своїх порушених прав та інтересів.

Щодо доводів, що вищезазначені судді винні в тому, що своєчасно не вирішувалось питання згідно наданих документів, суд зазначає, що позивач, в разі незгоди з процесуальним рішенням судді має право на його оскарження, заява даних щодо оскарження таких рішень також не містить.

Отже, звернувшись 25.09.2020 р. до суду даним адміністративним з позовом, позивач пропустив місячний строк звернення до суду, встановлений ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, не зазначивши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку, що також не спростовано змістом заяви позивача від 13.10.2020 року на виконання ухвали суду від 29.09.2020 року.

Жодних інших належних та допустимих доказів чи пояснень щодо причин пропуску місячного строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, ніж тих, що зазначені в заяві від 13.10.2020 року, позивачем до суду не надано, відповідно судом не встановлено обставин та поважних причин, що свідчать про наявність об`єктивних перешкод для подання позову у встановлений законодавством строк та пропущення строку звернення до суду.

Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки позивач звернувся до суду поза межами встановленого частиною 5 статтею 122 КАС України, зазначені позивачем в заяві від 13.10.2020 року підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані неповажними та необґрунтованими, суд вважає за необхідне повернути адміністративний позов позивачеві.

Керуючись статтями 123, 169, 293, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Національного військово - медичного клінічного центру (Головний військовий клінічний госпіталь", 30-ї окремої механізованої бригади імені князя Костянтина Острозького ( військова частина НОМЕР_1 ), третя особа: Міністерство оборони України про визнання дій протиправними, скасування свідоцтва про хворобу, визнання звільнення протиправним, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення суми - повернути позивачу.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Д.А. Волошин