Справа № 540/2213/20
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2213/20
15 год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Морської Г.М.,

при секретарі: Кованій В.А.,

за участю:

представників позивача - Єрашова І.Є., Колганової Ю.М.,

представника відповідача - Оперчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені,

встановив:

Акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль" (далі - позивач) звернулося до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (далі - відповідач), у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 30.06.2020 № про застосування штрафних санкцій в сумі 1003296,25 грн. та нарахування пені в сумі 164507,89 грн. за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Ухвалою від 17.08.2020 р. у справі відкрите загальне позовне провадження, судове засідання призначене на 18.09.2020 р.

Протокольною ухвалою від 18.09.2020 р. витребувано додаткові документи та підготовче судове засідання відкладено на 24.09.2020 р.

Ухвалою від 24.09.2020р. закрите підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті на 12.10.2020р.

У судовому засіданні 12.10.2020р. проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення від 30.06.2020 № про застосування штрафних санкцій в розмірі 1003296,25 грн. за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) ЄСВ за період з 21.09.2018 по 31.01.2019 складене за висновками, раніше вже викладеними в акті перевірки ДПС від 09.07.2019 №96/21-22-14-01/00131771 за період з 01.07.2017 по 31.03.2019. На підставі даного Акта перевірки від 09.07.2019 відповідачем вже було прийняте рішення від 09.08.2019 № про застосування штрафних санкцій з ЄСВ в сумі 1 003 296, 30 грн. Таке рішення ДПС від 09.08.2019 № про застосування штрафних санкцій з ЄСВ в сумі 1 003 296,30 грн. за період з 01.07.2017 по 31.03.2019 було визнано протиправним та скасовано в судовому порядку по справі № 540/2139/19.

Повторно застосовуючи штрафні санкції за одне і те саме порушення, ДПС порушила норму ст. 61 Конституції України та всупереч рішенню ЄСПЛ від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) намагається свої «помилки» покласти на АТ «Херсонська ТЕЦ», а також намагається по суті переглянути рішенням суду від 20.01.2020 року у справі № 540/2139/19 (яке набрало законної сили 19.05.2020), що є неприпустимим. Стверджує, що спірне рішення від 30.06.2020 № прийняте понад 10 робочих днів з дня отримання платником акту перевірки від 09.07.2019 №96/21-22-14-01/00131771, отриманого 10.07.2019, що є порушенням п. 7 розділу VII Інструкції, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449. При цьому до оскаржуваного рішення від 30.06.2020 № ДПС додано розрахунок штрафної санкції. Однак в даному розрахунку відсутня графа «Сума штрафу», відсутня інформація щодо суми недоїмки, на яку нараховується пеня, та відсутня кількість днів прострочки в розрахунку пені. В даному розрахунку немає загальної суми недоїмки, загальної суми штрафу та загальної суми пені. Крім того, ч. 10 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та рішенням від 30.06.2020 № визначено нарахування пені з розрахунку 0,1% суми недоплати. Натомість в розрахунку, доданому до рішення від 30.06.2020 №, в графі «%» зазначено 10%, отже пеня розрахована 10% суми недоплати замість 0,1%.

Із вказаних підстав просить визнати спірне рішення протиправним та скасувати його.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позов, просили його задовольнити.

Відповідач надіслав суду відзив, у якому просив суд відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що позивач є платником єдиного внеску відповідно до вимог Закону № 2464-УІ. Проте, самостійно визначені суми єдиного внеску у 2018-2019 роках, позивачем фактично сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку, у зв`язку з чим відповідачем на підставі частини 10 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 30.06.2020 № про нарахування штрафу у розмірі 1003296,25 грн., та пені у розмірі 164507,89 грн. за період з 21.09.2018 до 31.01.2019. Жодних доказів, на підтвердження своєчасної сплати самостійно визначених сум зобов`язань з єдиного соціального внеску позивачем не надано. Варто відзначити, що нормами Закону №2464-VI та Інструкції №449 не визначено вимог щодо оформлення розрахунку штрафних санкцій та пені. Форма рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, затверджена Інструкцією №449 (додаток 12) не передбачає жодних додатків, в тому числі і розрахунку штрафних санкцій та пені.

Щодо твердження Позивача про повторне формування рішення про застосування штрафних санкцій у сумі 1003296,25 грн. за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за той самий період, зазначив наступне. Рішення про застосування штрафних санкцій від 30.06.2020 № у сумі 1003296,25 грн. за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску яке є предметом оскарження у цій справі, прийняте на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Суди першої та апеляційної інстанцій, скасовуючи рішення від 09.08.2019 № про застосування штрафних санкцій з ЄСВ в сумі 1 003 296, 30 грн., виходили з того, що Головним управлінням ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі не надано розрахунку штрафних санкцій по єдиному внеску за період з 01.07.2017р. по 31.12.2018р., що позбавляє можливості відслідкувати алгоритм нарахування штрафних санкцій. Разом з тим, судами зазначено, що під час перевірки відповідачем встановлено, що період з 01.07.2017р. по 31.03.2019р. АТ «Херсонська ТЕЦ» несвоєчасно сплатило суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тобто штрафні санкції мали б обраховуватись згідно з п.2 ч.ІІ ст.25 Закону №2464. Стверджує, що визначальним для прийняття рішення від 30.06.2020 № є встановлення фактів несплати (несвоєчасної) сплати позивачем ЄСВ на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а саме - зворотного боку облікової картки платника, а також первинних документів щодо нарахування (декларації, розрахунки) та сплати (платіжні доручення). І виключно на підставі викладених документів Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі нараховано штрафні санкції та пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Представник відповідача у судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позову, із підстав, зазначених у відзиві.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

Акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль" є платником ЄСВ та подає до податкового органу відповідні звіти.

Протягом 2018 2019 років позивач несвоєчасно сплачував нарахований соціальний внесок.

Головне управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 30.06.2020р. склало рішення від 30.06.2020 № про застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 1 003 296, 25 грн. та нарахування пені в розмірі 164 507,89 грн. за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ) за період з 21.09.2018 по 31.01.2019.

Зазначене рішення від 30.06.2020 № було оскаржене АТ «Херсонська ТЕЦ» до Державної податкової служби України скаргою від 14.07.2020 №05- 1/1331, яка отримана ДПС 20.07.2020 згідно повідомлення про вручення поштового відправлення.

Рішенням Державної податкової служби України від 31.07.2020 №24336/6/99-00-06- 03-01-06 рішення ДПС від 30.06.2020 № залишено без змін, а скаргу АТ «Херсонська ТЕЦ» від 14.07.2020 №05-1/1331 - без задоволення. Зазначене рішення Державної податкової служби України від 31.07.2020 №24336/6/99-00-06-03-01-06 про результати розгляду скарги отримане підприємством 03 серпня 2020 року.

Не погодившись із спірним рішенням, позивач звернувся до суду.

Судом встановлено, що позивач не заперечує факту несвоєчасної сплати нарахованого єдиного внеску за період 2018 2019 роки.

Спір стосується правомірності прийняття спірного рішення з урахуванням висновків суду по справі № 540/2139/19.

Відтак саме дана обставина підлягає дослідженню судом у даній справі.

ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі проведена планова виїзна документальна перевірка Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2017 р. по 31.03.2019 р., валютного законодавства за період з 01.07.2017 р. по 31.03.2019 р., своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, повноти нарахування, утримання та сплати до бюджету військового збору за період з 01.07.2017 р. по 31.03.2019 р., іншого законодавства з 01.07.2017 р. по 31.03.2019 р.

За результатами перевірки складений акт від 09.07.2019 р. № 96/21-22-14-01/00131771 (далі акт № 96), на підставі якого серед інших було прийняте рішення від 09.08.2019 № про застосування штрафних санкцій з ЄСВ в сумі 1 003 296,30 грн.

Зазначене рішення від 09.08.2019 № разом із іншими, прийнятими за результатами планової перевірки позивача, були оскаржені АТ "Херсонська ТЕЦ" у судовому порядку та стали предметом розгляду адміністративної справи № 540/2139/19.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 по справі № 540/2139/19 позовні вимоги АТ «Херсонська ТЕЦ» задоволено у повному обсязі, у тому числі визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 09.08.2019 р. № про застосування штрафних санкцій з ЄСВ в сумі 1 003 296, ЗО грн.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2020 по справі №540/2139/19 апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі залишено без задоволення, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року залишено без змін.

Рішення суду набрало законної сили 19 травня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно ч. 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У рішенні Херсонського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 по справі № 540/2139/19 зазначено, що підставою для його скасування слугувало ненадання податковим органом пояснень або розрахунків щодо методики нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату ЄСВ, а також невірне застосування правової норми до виявленого порушення «…відповідно до п.3 ч.11 ст.25 Закону № 2464, на яку посилається відповідач при винесенні рішення від 09.08.2019 р. № , орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску. Разом з тим під час перевірки відповідачем встановлено, що період з 01.07.2017 р. по 31.03.2019 р. АТ "Херсонська ТЕЦ" несвоєчасно сплатила суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Тобто штрафні санкції мали б обраховуватись згідно з п.2 ч.11 ст.25 Закону № 2464…».

Враховуючи наведене, позивач стверджує, що у податкового органу відсутні підстави для повторного застосування штрафної санкції за те саме порушення.

Відповідач стверджує, що факт допущення позивачем порушення є беззаперечним, та із врахуванням відсутності строків давності у застосуванні штрафних санкцій за порушення Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", вважає спірне рішення законним.

Надаючи оцінку позиціям сторін, суд застосовує наступні правові норми.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон № 2464-VI; тут та надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно абзацу першого пункту 1 частини першої статті 7 вказаного Закону №2464-VI, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Абзацом першим частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

За приписами пункту 1 частини десятої статті 9 Закону №2464-VI, днем сплати єдиного внеску у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів вважається - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Згідно з частинами другою-третьою та десятою статті 25 Закону №2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

За приписами пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VІ, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (далі - Інструкція №449).

Згідно з пунктом 1 Розділу VII вказаної Інструкції, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Розділу VII Інструкції №449, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому, складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди. За приписами абзаців 1, 2 пункту 5 Розділу VII Інструкції №449, на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Суд відмічає, що позивач не заперечує факт допущення порушення у вигляді несвоєчасної сплати до бюджету нарахованих сум єдиного внеску.

На підтвердження правильності нарахування сум штрафних санкцій та пені відповідач надав суду розрахунок та копію інтегрованої картки позивача по ЄСВ за спірний період.

Із розрахунку штрафної санкції судом встановлено, що пеня нарахована на суму задекларовану, але несвоєчасно сплачену із розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу. У розрахунку вказані: дата фактичної сплати ЄСВ та дата граничного строку сплати, дата подання та номер звіту, період нарахування пені та сума пені.

Щодо нарахування штрафних санкцій, судом встановлено, що штраф нарахований на суму задекларовану, але несвоєчасно сплачену у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. У розрахунку зазначені: дата фактичної сплати ЄСВ та дата граничного строку сплати, дата подання та номер звіту, кількість днів прострочки, відсоток штрафу та сума штрафу.

Щодо твердження позивача про відсутність права у податкового органу приймати спірне рішення, суд зазначає наступне.

Як встановлено вище на позивача як платника податків покладений обов`язок своєчасної та у повному обсязі сплати нарахованих сум єдиного внеску.

Даний обов`язок кореспондується із відповідальністю застосуванням штрафної санкції та нарахування пені за несвоєчасну сплату нарахованих сум ЄСВ.

Значимість даного виду збору ЄСВ законодавець утвердив нормою ч. 16 статті 25 Закону №2464-VI про те, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Із копії інтегрованої картки позивача із ЄСВ слідує, що у період з 21.09.2018р. по 31.01.2019р. позивач несвоєчасно сплачував задекларовані суми ЄСВ.

Тобто факт порушення строків сплати ЄСВ АТ «Херсонська ТЕЦ» у період з 21.09.2018р. по 31.01.2019р доведений податковим органом, підтверджується матеріалами справи та не спростований позивачем.

Суд вважає помилковим твердження позивача про відсутність у податкового органу права застосовувати штрафні санкції за вказане порушення, через скасування рішенням суду у справі № 540/2139/19 рішення 09.08.2019 №, оскільки, скасовуючи рішення 09.08.2019 №, суд не надавав оцінку порушенню АТ «Херсонська ТЕЦ» строків сплати нарахованих сум ЄСВ, зазначене рішення було скасовано у зв`язку із помилковим застосуванням до встановленого порушення податковим органом п.3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 замість п.2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464.

Суд відмічає, що скасування судом рішення 09.08.2019 № із формальних підстав не змінило факту порушення АТ «Херсонська ТЕЦ» строків сплати нарахованих сум ЄСВ за період з 21.09.2018р. по 31.01.2019р, що має наслідком застосування штрафних санкцій та нарахування пені.

За правилами ч. 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд звертає увагу, що рішенням у справі № 540/2139/19 не встановлено обставин, що свідчать про відсутність порушення АТ «Херсонська ТЕЦ» строків сплати нарахованих сум ЄСВ за період з 21.09.2018р. по 31.01.2019р, відтак відсутні обставини, на які позивач може посилатись як на підставу протиправності спірного рішення від 30.06.2020 №.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При вирішенні спорів щодо правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте у разі надання суб`єктом владних повноважень доказів, які свідчать, що спірне рішення є правомірним, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач довів правомірність свого рішення, в той час як доводи позивача про його протиправність не знайшли підтвердження під час розгляду справи.

За правилами ст.. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15 жовтня 2020 р.

Суддя Г.М. Морська

кат. 111060000