Справа № 604/273/20
Суддя: Сташків Н. Б.
Дата ухвалення: 2020-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 604/273/20
Провадження № 2-а/604/21/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Сташківа Н.Б.,

за участі секретаря судового засідання Стадніцької З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Підволочиську справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області Лупу Романа Мар`яновича, Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до поліцейського СРПВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області Лупу Романа Мар`яновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення БАА № 754737 від 03 квітня 2020 року, закриття провадження у справі.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 03 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_1 поліцейським СРПВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області сержантом поліції Лупу Р.М. винесено постанову БАА № 754737 про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху за ч. 2 ст. 122 КУПАП та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Як убачається з постанови, 03 квітня 2020 року на автодорозі М-12 «Стрий- Тернопіль- Знам`янка» 185 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ Sens, реєстраційний номер НОМЕР_1 в період часу з 01 жовтня по 01 травня поза населеним пунктом не ввімкнув ближнього світла фар чи денних ходових вогнів, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР України.

Вважає дану постанову незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального права та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Зокрема, 03 квітня 2020 року він керував транспортним засобом з увімкненим ближнім світлом фар. Після зупинки за порушення п.9.8 ПДР запропонував інспектору переглянути відео його зупинки, та пересвідчитись у вчиненні правопорушення, проте йому відмовлено, мотивуючи, що таке відео буде надано в суді. В подальшому, на прохання поліцейського відмовив йому у наданні документів для складання постанови. Надалі інспектор запропонував пройти освідчення на алкотестері, обґрунтовуючи, свою вимогу, що у водія червоні очі. Проте, запропонувавши поліцейському зупинити двох свідків, останній пояснив, що йому свідки не потрібні. Так, у відсутності свідків, результат тесту показав 0,00 проміле. Незважаючи на його пояснення, без надання доказів, які підтверджують факт вчинення правопорушення, без отримання документів, була винесена постанова, у якій невірно зазначено місце проживання, дата народження. Окрім того зазначає, що поліцейський неправильно застосував правову норму, визначену ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою передбачена відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами лише при початку руху чи зміні його напрямку. Водночас з оскаржуваної постанови вбачається, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил користування попереджувальними сигналами під час самого руху.

Зауважує, що в даному випадку обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. Вважає, що постанова серії БАА №296390 від 03 квітня 2020 року винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвалою від 07 квітня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням положень ст. 286 КАС України, до участі у справі в якості відповідача залучено Підволочиський ВП ГУНП в Тернопільській області : вул.. Д.Галицького, 112, смт. Підволочиськ Підволочиського району Тернопільської області ГУНП в Тернопільській області.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач поліцейський СРПВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області Лупу Романа Мар`яновича та представник відповідача Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, у встановлений строк відзиву на позов не подано, заяв чи клопотань до суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, враховуючи положення ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна відповідати вимогам визначеним даною статтею.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною 03 квітня 2020 року поліцейським СРПВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області Лупу Р.М., серії БАА № 296390 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що 03 квітня 2020 року об 11-20 год на автодорозі М-12 185 км керував транспортним засобом марки " ЗАЗ Sens, реєстраційний номер НОМЕР_1 поза населеним пунктом не ввімкнув ближнє світло фар або ходові вогні, чим порушив п. 9.8. Правил дорожнього руху України.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, в тому числі, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Таким чином, диспозиція наведеної правової норми передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення ними, зокрема, правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у зв`язку з порушенням ним вимог п. 9.8. ПДР України, а саме: керування поза населеним пунктом транспортним засобом на якому не було ввімкнено ближнє світло фар.

Так, згідно з п.1.10 ПДР денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Ближнє світло фар також відноситься до зовнішніх освітлювальних приладів.

Пунктом 19 ПДР передбачено умови користування зовнішніми світловими приладами.

Правило п. 9.8 фактично визначає порядок їх використання протягом певного періоду нарівні із вимогами розділу 19 Правил, незважаючи на положення п.9.1 Правил, якими передбачено, що увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є також попереджувальним сигналом.

Таким чином, ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом та у разі його не ввімкнення відповідно до вимог ПДР передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП, а не за ст.125 цього Кодексу.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 17.05.2018 по справі №726/786/17 та від 07.02.2018 по справі №285/1619/17.

За вказаних обставин посилання позивача на те, що поліцейський неправильно застосував правову норму, визначену ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою передбачена відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами лише при початку руху чи зміні його напрямку є безпідставними та не обґрунтованими.

Разом з тим, відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В позовній заяві позивач стверджує, що був позбавлений можливості скористатись своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ст. 7 КУпАП закріплено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідками, технічними засобами, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до приписів ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вказаної вимоги, суд запропонував всім учасникам провадження надати відповідні докази, а відповідача зобов`язав довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем дорожнього руху України.

Пленум Верховного суду України у п. 24 свої Постанови № 14 від 23.12.2005 Постанови № 14 від 23.12.2005 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті роз`яснив, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідач всупереч вимогам ст. 77 КАС України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото-чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України), судом встановлено, що працівником Підволочиського ВП факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо).

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення позивачем. У матеріалах справи такі підтвердження відсутні, є в наявності лише постанова про притягнення до відповідальності, що не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху України в той день та час, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування під час розгляду справи.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є недоведеним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП суд розглядає дану категорію справ у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП та перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови, при цьому суд та наділений повноваженнями згідно з п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП, а також п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 № 495084 від 09.03.2019 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 242 - 246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , адреса реєстрації с. Кам`янки Підволочиського району Тернопільської області, до Поліцейського СРПВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області Лупу Романа Мар`яновича, Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області, вул.. Д.Галицького, 112, смт. Підволочиськ Підволочиського району Тернопільської області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 754737 від 03 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення правил дорожнього руху за ч. 2 ст. 122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б.Сташків