Справа № 200/7885/20-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 р. Справа№200/7885/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мозгової Н.А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

25 серпня 2020 року позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Мирноград, вулиця Центральна, будинок №13) про визнання протиправним та скасування рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №4511 від 28.07.2020 року про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання призначити пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Обґрунтовуючи позов, зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . 27.07.2020 року вона звернулась до Покровського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Рішенням №4511 від 28.07.2020 року їй було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника, оскільки ст.26 Закону №1058 встановлено пенсійний вік в залежності від тривалості страхового стажу. Крім того, відповідач посилається на відсутність можливості зарахування страхового та пільгового стажу померлого у період з 01.01.2004 року по 31.03.2011 року, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу прізвище померлого чоловіка не збігається з прізвищем у свідоцтві про смерть. Вважає рішення №4511 від 28.07.2020 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 26.08.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Представник відповідача через відділ діловодства та документообігу суду надав відзив на адміністративний позов, у якому зазначив про те, що 27.07.2020 року позивач звернулась до управління із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням управління від 28.07.2020 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки у неї відсутній необхідний страховий стаж 25 років. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), громадянин України, відповідно до ст. 43 КАС України здатна здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () є суб`єктом владних повноважень, основним завданням якого згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що 27.07.2020 року позивач звернулась до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника (а.с.25).

Рішенням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №4511 від 28.07.2020 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника згідно ст.36,37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу у заявниці 25 років (а.с.24).

Також, судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.01.1979 року (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 12.03.2011 року (а.с.4).

Відповідно до довідки №1215 від 15.05.2018 року, яка видана Новоекономічною селищною радою Покровського району Донецької області ОСОБА_3 та ОСОБА_3 проживали за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.31).

Не погодившись із рішенням про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника згідно ст.36,37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернулась до суд з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

За приписами п. 6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

За змістом ч. 1 ст. 9 зазначеного Закону №1058 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені ч.1 ст.36 Закону №1058, у якій зазначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Таким чином, зазначеною нормою права визначені умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, за яких пенсія у зв`язку з втратою годувальника - пенсіонера, призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, що були на його утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу.

Члени сім`ї, які вважаються непрацездатними, визначаються відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За змістом п. 1 ч. 2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Отже, необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною статтею 26 Закону №1058.

Відповідно до статті 38 Закону № 1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Таким чином, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні та до яких, зокрема, відноситься дружина померлого годувальника, яка досягла пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону №1058-ІV.

На день звернення позивача до управління із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 виповнилось повних 60 років, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 (а.с.7-9).

Судом встановлено, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника був висновок відповідача стосовно відсутності у позивача достатнього страхового стажу, передбаченого ст.26 Закону України №1058-ІV.

Однак суд вважає такі доводи відповідача наслідком неправильного тлумачення Закону, оскільки, за приписами статей 26, 38 Закону №1058-ІV підставою для віднесення члена сім`ї до категорії непрацездатної особи є факт досягнення такою особою пенсійного віку, а не наявність у неї страхового стажу. Таке поняття як «страховий стаж» є обов`язковою умовою стосовно годувальника, який помер, про що прямо зазначено законодавцем у ст. 36 названого Закону. Таким чином, законодавець чітко розрізняє ці поняття і встановлює відповідні умови для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Стаття 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років. Отже, саме 60 років і визначається як загальний пенсійний вік і для чоловіків, і для жінок.

Враховуючи, що станом на час звернення позивача за призначенням пенсії, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач досягла віку 60 років, тобто пенсійного віку, визначеного ст. 26 Закону №1058-ІV, у розумінні приписів ч.3 ст.36 Закону №1058-ІV вважається непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника її чоловіка, а тому має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Крім того, у спірному рішенні відповідача зазначено про те, що врахувати до страхового та пільгового стажу померлого годувальника період роботи з 01.01.2004 року по 31.03.2011 року не має підстав, оскільки прізвище в індивідуальних відомостях про застраховану особу не збігається з прізвищем у свідоцтві про смерть.

Як визначено частиною першою статті 48 Кодексу законів про працю України (КЗпП України), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 12 серпня 1993 року №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).

Згідно з пунктами 1, 3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати трудовий стаж іншими документами виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній або коли у трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_4 , копія якої міститься в матеріалах справи, ОСОБА_3 (у спірний період) працював електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті (а.с.12).

Суд зазначає, що трудова книжка серії НОМЕР_4 , яка видана ОСОБА_3 містить належним чином здійснені записи щодо роботи у період з 01.01.2004 року по 31.03.2011 року на посадах які дають право на пільгову пенсію. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність не зарахування до страхового та пільгового стажу померлого годувальника ОСОБА_3 періоду роботи з 01.01.2004 року по 31.03.2011 року .

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від №4511 від 28.07.2020 року про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання призначити пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Так, дискреційне повноваження суб`єкта владних повноважень може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни «може», «має право», «за власної ініціативи», «дбає», «забезпечує», «веде діяльність», «встановлює», «визначає», «на свій розсуд». Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження.

При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

З огляду на вищевказане, суд зазначає, що вчинення відповідачем наведених дій є дискреційним повноваженням. Проте, у будь-якому випадку суб`єкт владних повноважень має діяти керуючись ст. 2 КАС України, а саме справедливо, неупереджено та своєчасно, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, на підставі викладеного, з урахуванням вимог частини другої статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне, задовольнити позовні вимоги в цій частині шляхом зобов`язання Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 27.07.2020 року про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу згідно з вимогами ст.139 КАС України судових витрат, суд враховує наступне.

Частиною першою ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частино 4 статті 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI закріплено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

На підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем додано до позовної заяви: ордер серії ДН №022294 від 19.08.2020 року (а.с.14), прибутковий касовий ордер від 18.08.2020 року та квитанція до прибуткового касового ордеру від 19.08.2020 року (а.с.15).

Суд звертає увагу, що до матеріалів справи не надано документів на підтвердження фактично виконаної роботи, не надано: договір про надання правової допомоги та акт прийому передачі виконаних робіт з детальним описом робіт (послуг).

Аналізуючи викладене, суд вважає, що, позивачем не підтверджено понесення витрат на правничу допомогу саме по справі №200/7885/20-а у розмірі 1500,00 грн., тому клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. (а.с.3), який повинен бути стягнутий за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Мирноград, вулиця Центральна, будинок №13) про визнання протиправним та скасування рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №4511 від 28.07.2020 року про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання призначити пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» задовольнити.

Визнати протиправним та скасування рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від №4511 від 28.07.2020 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Мирноград, вулиця Центральна, будинок №13) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.07.2020 року про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Мирноград, вулиця Центральна, будинок №13) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Повний текст судового рішення складено та підписано15 жовтня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.А. Мозговая