Справа № 500/2822/20
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2822/20

16 жовтня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Тернопільської міської ради до Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Івано-Франківськ) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2020 ВП №62995581,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася Тернопільська міська рада (далі, також, - позивач) з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2020 ВП№62995581.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 14.09.2020 відкрито виконавче провадження №62995581 щодо примусового виконання виконавчого листа №500/642/20 від 25.08.2020 виданого Тернопільським окружним адміністративним судом про зобов`язання Тернопільської міської ради на своєму черговому засіданні розглянути звернення про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд та прийняти рішення про надання дозволів на розробку проекту землеустрою. Позивач вважає, що така постанова винесена державним виконавцем протиправно та підлягає скасуванню, оскільки Тернопільська міська рада вчиняє визначені законодавством дії, спрямовані на добровільне виконання судового рішення у справі №500/642/20 та розпочала процедуру підготовки відповідного проекту рішення про надання дозволу на складання проекту землеустрою. Крім цього, 31.08.2020 Тернопільська міська рада звернулась до суду про відстрочення виконання судового рішення. Також вважає, що зазначення державним виконавцем строку виконання рішення суду - 10 днів суперечить чинному законодавству та встановленій законом процедурі прийняття таких рішень міською радою.

Ухвалою суду від 05.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання.

Від відповідача на адресу суду 09.10.2020 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначає, що згідно з статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем 14.09.2020 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви стягувача - ОСОБА_1 . Станом на час відкриття виконавчого провадження ухвали суду про відстрочення виконання рішення суду не бкло. Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 у справі №500/642/20 відстрочено виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 до закінчення наступної сесії Тернопільської міської ради. Керуючись вимогами п.6 ч.1 ст. 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про зупинення виконавчих дій з 30.09.2020 до закінчення наступної сесії Тернопільської міської ради.

Ухвалою суду від 12.10.2020, проголошеною без виходу в нарадчу кімнату, занесеною до протоколу судового засідання, враховуючи згоду сторін та з урахуванням правової позиції, викладеної Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 06.08.2020 по справі №640/10840/19 (адміністративне провадження № К/9901/7471/20), замінено неналежного відповідача - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на належного - Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (Івано-Франківськ).

В судовому засіданні 12.10.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обґрунтування. Додатково звернув увагу на порушення державним виконавцем строку на прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження. Також, 12.10.2020 подав заяву про завершення розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на мотиви, викладені у відзиві на позов.12.10.2020 подав на адресу суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначивши.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до вимог частини дев`ятої статті 205 КАС України перейшов до розгляду вказаної позовної заяви в порядку письмового провадження.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та надано їм правову оцінку.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.05.2020, яке залишено без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2020 визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської міської ради від 07 лютого 2020 року № 7/46/67 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,10 га за адресою АДРЕСА_1 та зобов`язано Тернопільську міську раду на своєму черговому засіданні розглянути звернення про надання дозволу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею до 0,10 га кожному, за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, та прийняти рішення про надання дозволів на розробку проектів землеустрою.

На виконання зазначеного рішення суду ОСОБА_1 видано виконавчий лист від 25.08.2020 у справі №500/642/20 (аркуш справи 25) .

07 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про прийняття до виконання виконавчого листа від 25.08.2020, яка надійшла на адресу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 09.09.2020 вх. №4089/04/32 (аркуш справи 24).

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 14.09.2020 відкрито виконавче провадження №62995581 щодо примусового виконання виконавчого листа №500/642/20 від 25.08.2020, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом про зобов`язання Тернопільської міської ради на своєму черговому засіданні розглянути звернення про надання дозволу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею о 0,10 га кожному за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд та прийняти рішення про надання дозволів на розробку проектів землеустрою. Зазначеною постаново. Боржнику надано 10 робочих днів для виконання рішення суду та визначено розмір виконавчого збору у сумі 20000 грн (аркуш справи 7).

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 в адміністративній справі №500/642/20 відстрочено виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 у справі №500/642/20 до закінчення наступної сесії Тернопільської міської ради.

02 жовтня 2020 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про зупинення виконавчих дій ВП №62995581 з 30.09.2020 до закінчення наступної сесії Тернопільської міської ради (аркуш справи 34, зворот).

Не погоджуючись із постановою ВП №62995581 від 25.08.2020 про відкриття виконавчого провадження, вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 129, 129-1 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень. Суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону №1404-VIII ).

Згідно з частиною першою статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до вимог частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частина третя статті 27 Закону №1404-VIII ).

Тобто, початком примусового виконання у розумінні Закону №1404-VIII є винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Суд звертає увагу на те, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Згідно із пунктом 2 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція №512/5), примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону, здійснюють державні виконавці та приватні виконавці (крім рішень, передбачених частиною другою статті 5 Закону).

Пунктами 3, 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 визначено, що заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа. У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Таким чином, Законом №1404-VIII встановлений вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документу без прийняття до виконання.

Як випливає із матеріалів справи 07.10.2020 ОСОБА_1 подав заяву про прийняття до виконання виконавчого листа від 25.08.2020, яка надійшла на адресу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 09.09.2020 вх. №4089/04/32.

Державний виконавець 14.09.2020 відкрив виконавче провадження №62995581 щодо примусового виконання виконавчого листа №500/642/20 від 25.08.2020.

Як встановлено судом, у державного виконавця не було жодних підстав із переліку, визначеного частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII для повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документа, а саме, виконавчого листа №500/642/20 від 25.08.2020.

Виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 у справі №500/642/20 відстрочено Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду лише 30.09.2020.

Слід зазначити, що виконавчий лист №500/642/20 виданий на виконання рішення суду немайнового характеру, порядок виконання яких визначений розділом VIII Закону №1404-VIII.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (частина шоста статті 26 Закону №1404-VIII).

Таким чином, строк виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів, визначений виконавцем у оскарженій постанові, відповідає вимогам закону.

Також, позивач посилається на те, що державним виконавцем пропущено встановлений частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII строк для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа).

Статтею 11 Закону №1404-VIII передбачено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Разом із тим, суд звертає увагу, що порушення строку вирішення питання про відкриття виконавчого провадження не може впливати на правомірність відкриття державним виконавцем виконавчого провадження, оскільки за приписами абзацу 3 частини 5 статті 13 Закону №1404-VIII порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Вказане відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 22.10.2018 у справі №401/1769/17 (2-а/401/152/17) та від 31.03.2020 у справі №732/393/19.

Також, позивач в позовній заяві посилається на відсутність правових підстав для стягнення відповідачем із позивача виконавчого збору у розмірі 20000 грн, про що зазначено у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Суд не погоджується із таким твердженням, оскільки відповідно до частини третьої статті 27 Закону №1404-VIII за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи, про що, у відповідності до норм статті 26 Закону №1404-VIII, державний виконавець зобов`язаний зазначити у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Правова позиція узгоджується я із висновками Верховного Суду наведеного в постанові від 29.04.2020 у справі № №480/3452/19.

Також, суд звертає увагу, що стягнення виконавчого збору не є предметом розгляду даної справи, суд досліджує правомірність винесення постанови ВП №62995581 від 14.09.2020 про відкриття виконавчого провадження.

Постанова про стягнення виконавчого збору ВП №62995581 від 14.09.2020 винесена виконавцем окремим документом (аркуш справи 29), та, відповідно, може бути окремим предметом оскарження.

Отже, на підставі встановлених обставин справи та викладених норм Закону №1404-VIII, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2020 ВП№62995581.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом положень статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто, для відновлення порушеного права в зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав. Порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частини перша статті 5 КАС України).

Тобто, виходячи з аналізу зазначеної правової норми, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цією дією.

При прийнятті рішення по цій справі суд керується принципами адміністративного судочинства, зокрема, принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого суд не обмежується тільки документами та заявами про докази, які внесені сторонами, а також здійснює дослідження обставин у справі за власною ініціативою, у тому числі з метою реалізації завдань адміністративного судочинства.

Згідно статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням наведеного, державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України про виконавче провадження, тому, вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2020 ВП№62995581 є безпідставними.

Беручи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Тернопільської міської ради до Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Івано-Франківськ) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2020 ВП №62995581, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня поголощення (складення) судового рішення.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Тернопільська міська рада - місцезнаходження/місце проживання вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ;

відповідач:

- Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) - місцезнаходження/місце проживання вул. Грюнвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, код ЄДРПОУ/РНОКПП 43316386 .

Головуючий суддя Баб`юк П.М.