Справа № 808/328/18
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

21 вересня 2020 року о/об 13 год. 03 хв.Справа № 808/328/18 СН/280/16/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Комунального підприємства "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради (71100, Запорізька обл., місто Бердянськ, пр. Східний, будинок 97, )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 166, Ідентифікаційний код 43143945)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

за участі представників сторін:

від позивача - Ігнатьєв О.П.

(діє на підставі довіреності б/н від 28.05.2019)

від відповідача - Левченко Ю.І.

(особа посвідчується службовим посвідченням серія НОМЕР_1 , діє на підставі витягу)

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Комунального підприємства «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення № та № від 19 липня 2017 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2019 року, у задоволені позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 березня 2020 року касаційну скаргу Комунального підприємства "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради задоволено частково, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2019 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За правилами частини 5 статті 37 КАС України суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, винесеного за результатами нового розгляду цієї справи.

Справа автоматизованою системою документообігу суду 23 березня 2020 року передана на розгляд судді Татаринова Д.В., про що свідчить протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою суду від 24 вересня 2020 року справу прийнято до провадження суддею Татариновим Д.В. та призначено підготовче засідання на 22 квітня 2020 року.

22 квітня 2020 року ухвалою суду підготовче засідання, у зв`язку з проведеними карантинними заходами, відкладено на 02 червня 2020 року.

Ухвалою суду від 02 червня 2020 року провадження у справі зупинено до 11 серпня 2020 року.

11 серпня 2020 року провадження у справі поновлено, про що судом постановлено відповідну ухвалу.

Разом з тим, 11 серпня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено на 25 серпня 2020 року.

25 серпня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті на 21 вересня 2020 року.

Відповідно до статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 21 вересня 2020 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Позовна заява обґрунтована тим, що фактично уточнення показників в раніше поданих податкових деклараціях призводить до зміни податкових зобов`язань, тобто встановлюється інші узгоджені податкові зобов`язання. Зазначає, що на дату винесення спірних податкових повідомлень-рішень, у зв`язку з поданими уточненими деклараціями з нульовими показниками вже не існувало податкового зобов`язання, яке було узгодженим на підставі первісно поданих позивачем податкових декларацій, тобто фінансові санкції застосовані до несвоєчасної сплати неіснуючого грошового зобов`язання. Разом з тим, вказує, що уточнені розрахунки не є доказом сплати податкового зобов`язання через що немає складу правопорушення передбаченого пунктом 126.1 статті 126 ПК України. Вважає податкові повідомлення - рішення № та № від 19 липня 2017 року неправомірними та такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник Комунального підприємства "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради просив суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у письмовому відзиві (вх. №39231 від 26 серпня 2020 року), відповідно до якого зазначив, що Комунальним підприємством "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради 07 червня 2017 року надано до контролюючого органу уточнюючі розрахунки на зменшення різниці задекларованих сум ПДВ на загальну суму 3 857 396 грн. Зазначає, що на дату надання вказаних уточнюючих розрахунків, тобто на 07 червня 2017 року, за даними ІКП КП "Бердянськводоканал" борг по податку на додану вартість складав 1 676 686,18 грн., який складався з відповідних узгоджених сум податку. Таким чином зазначає, що Комунальним підприємством "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради надано уточнюючі розрахунки за період, по яким, на дату подання, заборгованість була відсутня. Оскільки вказані декларації в хронологічній послідовності були повністю погашені раніше грошовими коштами через систему адміністративного адміністрування ПДВ. Таким чином, висновком акту перевірки ГУ ДФС у Запорізькій області №232/08-22-12-01/37622628 від 30 червня 2017 року встановлено факт несвоєчасної оплати узгоджених сум податкового зобов`язання в податкових деклараціях з ПДВ, відповідальність за яке передбачено пунктом 126.1 статті ПК України вважає правомірним та таким що відповідає приписам податкового законодавства.

В судовому засіданні представник Головного управління ДПС у Запорізькій області просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

Бердянською об`єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Запорізькій області проведена камеральна перевірка даних, задекларованих у податковій звітності, своєчасності подання податкової звітності, сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН КП «Бердянськводоканал» БМР за січень 2016 року-квітень 2017 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог встановлених пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме перевищення граничного терміну реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам ПДВ в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За результатами перевірки складено акт перевірки № 232/08-22-12-01/37622628 від 30 червня 2017 року.

На підставі акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення № від 19 липня 2017 року та № від 19 липня 2017 року.

Позивач оскаржив податкові повідомлення - рішення в адміністративному порядку.

За результатами розгляду адміністративної скарги рішенням ДФС України від 29 вересня 2017 року № 21813/6/99-99-11-03-01-25 податкові повідомлення - рішення залишені без змін, а скарга - без задоволення.

Вважаючи прийняті відповідачем податкові повідомлення - рішення № від 19 липня 2017 року та № від 19 липня 2017 року протиправними позивач звернувся до суду із позовом про їх скасування.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов до наступних висновків.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в розмірах і порядку, встановлених законом.

Згідно з приписами пункту 4.1.1 статті 4 Податкового кодексу України кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу. Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1 статті 36 Податкового кодексу України).

Згідно підпунктами 16.1.4,16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з пунктом 31.1 статті 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

За приписами статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57, пункту 203.2 статті 203 вказаного Кодексу, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктами 49.1, 49.2 статті 49 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Згідно з абзацом 1 пункту 50.1 статті 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Розглядаючи матеріали справи судом встановлено, що КП «Бердянськводоканал» до податкового органу подано податкові декларації з податку на додану вартість, а саме:

за січень 2016 року № від 19 лютого 2016 року (податкове зобов`язання - 677455 грн, граничний термін сплати - 1 березня 2016 року);

за лютий 2016 року № від 18 березня 2016 року (податкове зобов`язання - 662221 грн, граничний термін сплати - 30 березня 2016 року);

за березень 2016 року № від 19 квітня 2016 року (податкове зобов`язання - 716202 грн, граничний термін сплати - 30 квітня 2016 року);

за квітень 2016 року № від 20 травня 2016 року (податкове зобов`язання - 669639 грн, граничний термін сплати - 30 травня 2016 року);

за травень 2016 року № від 17 червня 2016 року (податкове зобов`язання - 647664 грн, граничний термін сплати - 30 червня 2016 року);

за червень 2016 року № від 20 липня 2016 року (податкове зобов`язання - 968735 грн, граничний термін сплати - 30 липня 2016 року);

за липень 2016 року № від 31 серпня 2016 року (податкове зобов`язання - 681542 грн, граничний термін сплати - 1 вересня 2016 року);

за серпень 2016 року № від 19 вересня 2016 року (податкове зобов`язання - 865493 грн, граничний термін сплати - 30 вересня 2016 року);

за вересень 2016 року № від 20 жовтня 2016 року (податкове зобов`язання - 636643 грн, граничний термін сплати - 30 жовтня 2016 року);

за жовтень 2016 року № від 18 листопада 2016 року (податкове зобов`язання - 881268 грн, граничний термін сплати - 30 листопада 2016 року);

за листопад 2016 року № від 16 грудня 2016 року (податкове зобов`язання - 723644 грн, граничний термін сплати - 30 грудня 2016 року);

за грудень 2016 року № від 20 січня 2017 року (податкове зобов`язання - 702786 грн, граничний термін сплати - 30 січня 2017 року);

за січень 2017 року № від 20 лютого 2017 року (податкове зобов`язання - 608095 грн, граничний термін сплати - 2 березня 2017 року);

за лютий 2017 року № від 18 березня 2017 року (податкове зобов`язання - 627574 грн, граничний термін сплати - 30 березня 2017 року);

за березень 2017 року № від 19 квітня 2017 року (податкове зобов`язання - 362482 грн, граничний термін сплати - 30 квітня 2017 року);

за квітень 2017 року № від 19 травня 2017 року (податкове зобов`язання - 417819 грн, граничний термін сплати - 30 травня 2017 року).

Однак, 07 червня 2017 року позивачем подані до контролюючого органу уточнюючі розрахунки: № , № , № , № , №, № , № , № , № , № згідно яких зменшено податкові зобов`язання з податку на додану вартість по:

декларації за серпень 2015 року у сумі 72398 грн;

декларації за вересень 2015 року у сумі 25000 грн;

декларації за жовтень 2015 року у сумі 216667 грн;

декларації за листопад 2015 року у сумі 125000 грн;

декларації за грудень 2015 року у сумі 790166 грн;

декларації за січень 2016 року у сумі 677455 грн;

декларації за лютий 2016 року у сумі 662221 грн;

декларації за березень 2016 року у сумі 716202 грн;

декларації за квітень 2016 року у сумі 382020 грн;

декларації за липень 2016 року у сумі 190267 грн.

Судом встановлено, що обставини, які зумовлюють застосування до платника податків штрафу, передбаченого вказаною нормою, виникають у силу самого факту погашення грошового зобов`язання з простроченням строків, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів),

Так під час розгляду справи судом встановлено, що подані 07 червня 2017 року Комунальним підприємством "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради уточнюючі розрахунки, якими зменшено податкові зобов`язання з податку на додано вартість, відповідач прийняв їх як сплату узгоджених сум податкових зобов`язань та застосував до нього штрафні санкції, передбачені пунктом 126.1 статті 126 ПК України.

Суд не погоджується з такою позицією на підставі такого.

Так, контролюючі органи мають право, зокрема, застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи (підпункт 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України).

В розумінні пункту 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 111.2 статті 11 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Пунктом 126.1 статті 126 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з пунктами 35.1, 35.2 статті 35 ПК України сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи. Сплата податків та зборів здійснюється в готівковій або безготівковій формі, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 87.1 статті 87 ПК України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Отже, сплата податку являє собою фактичне внесення сум податку, які підлягають сплаті до відповідного бюджету.

Необхідно зауважити, що законодавством регламентовано право платника податків виправити у поданій ним податковій декларації самостійно виявлені помилки, що є декларативною формою належної реалізації податкових зобов`язань, однак це не є сплатою податків і не має складу правопорушення, передбаченого пунктом 126.1 статті 126 ПК України.

Також відповідно до Акту перевірки № 232/08-22-12-01/37622628 від 30 червня 2017 року податковим органом визнано уточнений розрахунок, як сплату усієї суми податкового зобов`язання.

Досліджуючи розрахунки штрафної санкції до податкових повідомлень-рішень форми «Ш» від 19 липня 2017 року № та №, судом встановлено, що податковим органом нараховану штрафні санкції на всі суми податкових зобов`язань по податковим деклараціям позивача, однак уточнюючі розрахунки були подані до контролюючого органу згідно яких зменшено податкові зобов`язання з податку на додану вартість по декларації за серпень 2015 року у сумі 72398 грн; декларації за вересень 2015 року у сумі 25000 грн; декларації за жовтень 2015 року у сумі 216667 грн; декларації за листопад 2015 року у сумі 125000 грн; декларації за грудень 2015 року у сумі 790166 грн; декларації за січень 2016 року у сумі 677455 грн; декларації за лютий 2016 року у сумі 662221 грн; декларації за березень 2016 року у сумі 716202 грн; декларації за квітень 2016 року у сумі 382020 грн; декларації за липень 2016 року у сумі 190267 грн.

За змістом статті 14 Податкового кодексу України податковим зобов`язанням є сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України), а грошовим зобов`язанням платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.139 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК України визначено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Таким чином сума штрафних санкцій не відповідає дійсній, оскільки вона нарахована на всю суму податкових зобов`язань по податковим деклараціям, а не на залишки сум податкових зобов`язань.

Таким чином, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення - рішення № та № від 19 липня 2017 року є протиправним та підлягають скасуванню.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради (71100, Запорізька обл., місто Бердянськ, пр. Східний, будинок 97, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 166, Ідентифікаційний код 43143945) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення № та № від 19 липня 2017 року.

Стягнути на користь Комунального підприємства "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 25 791,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення виготовлено та підписано 15 жовтня 2020 року.

Суддя Д.В. Татаринов