Справа № 240/4173/20
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/4173/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Попова Оксана Гнатівна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

08 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Іваненко Т.В. Граб Л.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

представника позивача - Бориса С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірними дії, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з наступними позовними вимогами:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначені пенсії по втраті годувальника відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту звернення із заявою про перехід на вказану пенсію до Відповідача.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати у зв"язку з порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення. З підстав викладених в апеляційній скарзі, апелянт просить прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема апелянт вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Представник відповідача в судове засіданні не з"явився, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи у відповідності до вимог ст. 313 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 24.12.2019 року № 1910/03-17 ГУ ПФУ в Житомирській області відмовило позивачу у переході на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, оскільки за документами, які були надані позивачем, а саме в військовому квитку, в архівній довідці № 1308/02-17 від 07.11.2019 відсутні відомості про те, що годувальник ОСОБА_2 брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження військових зборів і внаслідок цього став особою з інвалідністю. Також має місце невідповідність в документах, в складі якої військової частини ОСОБА_2 брав участь в ліквідації наслідків ЧАЕС (відповідно до військового квитка та довідки Радомишльського районного комісаріату зазначено в/ч НОМЕР_1 , а в довідках галузевого Державного архіву Міністерства Оборони та довідці управління хімічних військ Прикарпатського військового округу - в/ч43187).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у переведенні її на пенсію у зв"язку з втратою годувальника відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками Житомирського окружного адміністративного суду. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 13 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її за втрату годувальника, якщо його смерть пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з померлим годувальником ОСОБА_2 та отримувала пенсію за інвалідністю, тобто є непрацездатним членом сім"ї померлого годувальника.

Згідно з частиною першою статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 21.11.2011 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначено механізм обчислення пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно з пунктом 11 цього Порядку мінімальний розмір пенсії у разі втрати годувальника становить на одного непрацездатного члена сім`ї померлого годувальника, який був на його утриманні - 50 відсотків пенсії по інвалідності померлого годувальника.

Постановою правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №22-1 від 25.11.2005, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, затверджено «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій».

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Пунктом 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено перелік документів, необхідних для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Судом встановлено, що позивач до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника надала ввесь необхідний перелік документів, що передбачений п. 2.3 вказаного Порядку.

Що стосується підтвердження участі ОСОБА_2 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, колегія суддів враховує наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мав II групу інвалідності, у зв`язку з хворобою, пов`язаною з роботою по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 10.10.2012, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 234892.

Відповідно до копії військового квитка, ОСОБА_2 у 1986 році проходив 47-денні військові збори при військовій частині № НОМЕР_1 на посаді сапера, в «период с 11 мая 1986г. по 26 июня 1986 г. находился в секторе № 2 по оказанию помощи по ликвидации последствий на Чернобьільской АЗС». Вказаний запис зроблено за підписом начальника штабу військової частини № 07005 майора Харкевича.

Згідно архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 17.01.2013 № 91770/1, ОСОБА_2 , у період з 05.05.1986 по 26.06.1986 знаходився в секторі № 2, де у складі військової частини № 43187 проходив спеціальні збори по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримавши при цьому дозу опромінення в розмірі 3 (три), 700 рентген, другу категорію інвалідності та статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку особи, яка звертається за призначенням пенсії у разі втрати годувальника, доводити наявність підстав для призначення пенсії померлому (годувальнику). Пенсійним фондом не може ставитись під сумнів статус померлого ОСОБА_2 як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджено відповідним посвідченням.

Що стосується висновків пенсійного фонду про невідповідність в документах щодо номеру військової частини колегія суддів враховує, що з публікації Новоград-Волинської щотижневої газети «ЗВЯГЕЛЬ» під назвою «Військові інженери - незамінні. Навіть у мирний час», вбачається, що історія того ж таки 1591-го окремого інженерного дорожньо-містобудівельного батальйону бере початок з 1 вересня 1968 року, коли, згідно з директивою Головнокомандувача штабу Сухопутних військ було створено військову частину № НОМЕР_1 , що розташувалася в Новограді-Волинському.

У зв`язку з аварією на Чорнобильській АЕС у квітні 1986 року, батальйон (в/ч НОМЕР_1 ) було розгорнуто у полк. Згідно Директиви № 8/1123 командувача Прикарпатського військового округу від 04.05.1986 року, частина отримала назву 136-й інженерний дорожньо-мостобудівельний полк (в/ч 43187) та отримала завдання приступити до ліквідації наслідків аварії.

Таким чином, оскільки судовим розглядом підтверджено, що Військова частині № НОМЕР_1 та Військова частина № НОМЕР_2 є одним і тим самим підрозділом, колегія суддів важає твердження апелянта щодо невідповідності в документах, наданих позивачем безпідставними.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком Житомирського окружного адміністративного суду, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у переведенні її на пенсію у зв"язку з втратою годувальника відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

І як наслідок, з метою ефективного захисту прав позивача, суд першої інстанції обгрунтовано зобов"язав відповідача призначити позивачу пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок "Чорнобильської катастрофи" з моменту звернення із заявою про перехід на вказану пенсію.

Отже, за результатом апеляційного розгляду справи колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами не відповідають критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 15 жовтня 2020 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Іваненко Т.В. Граб Л.С.