Справа № 160/2668/20
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2020 року Справа № 160/2668/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Державного підприємства Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№75) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимог і рішення, -
У березні 2020 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з вищевказаною позовною заявою, в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив визнати протиправними та скасувати:
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.06.2019 р. №Ю-4143-56/434 на суму 619 802,47 грн., яка була прийнята Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.
Враховуючи, що позивач у десятиденний строк з моменту отримання рішень не звернувся зі скаргою до вищого органу або до суду, вищезазначені вимога та рішення були узгоджені, що оформлено загальною вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2019 р. № Ю-4143-56/434 на загальну суму 633 837,15 грн., яка є похідною вимогою від оскаржуваних рішень та включає як суму боргу (недоїмки), так і суму штрафної санкції за актом перевірки, та направлені відповідачем на примусове виконання до Широківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). У зв`язку із зарахуванням поточних платежів у погашення недоїмки, сума боргу змінювалась та станом на 31.03.2019 р. становила 603953,79 грн., станом на 30.04.2019 р. становила 622 443,51 грн., станом на 31.05.2019 р. становила 619 802,47 р., станом на 31.07.2019 р. становила 603 284,76 грн., станом на 30.09.2019 р. становила 590 703,55 грн., станом на 31.12.2019 р. становила 634 085,15 грн., що підтверджується відповідними похідними вимогами за № Ю-4143-56/434. Зазначені похідні вимоги були прийняті ГУ ДПС у Дніпропетровській області, яке є правонаступником ГУ ДФС у Дніпропетровській області на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 537 від 19.09.2019 р., якою розпочато процедуру реорганізації ДФС України та його територіальних органів та визначено, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області реорганізовується шляхом приєднання до ГУ ДПС у Дніпропетровській області, на яке покладено повноваження й виконання функцій з адміністрування податків та зборів згідно з розпорядженням КМУ № 682-р від 21.08.2019 р. та яке розпочало свою діяльність 03.09.2019 р. відповідно до наказу № 17 від 03.09.2019 р. внаслідок чого Головне управління ДПС у Дніпропетровській області набуло адміністративну компетенцію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 року було задоволено заяву ДП СГ ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№75) про поновлення строку звернення до суду та поновлено строк звернення до суду по даній справі. Відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 02.04.2020 року клопотання Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№75)» про залучення співвідповідача по адміністративній справі №160/2668/20 - задоволено. Залучено в якості другого відповідача по даній справі - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.
Ухвалою суду від 08.04.2020 року заяву ДП СГ ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№75) про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.06.2019 року №Ю-4143-56/434 Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про стягнення з Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№75)» заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 619 802,47 грн., що здійснюється Широківським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в межах виконавчого провадження №606615161, до набранням законної сили судовим рішенням у цій адміністративній справі.
Ухвалою суду від 10.06.2020 року позовну заяву Державного підприємства Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№75) до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимог і рішення - залишено без розгляду.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.08.2020 року апеляційну скаргу Державного підприємства Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№75) задоволено. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 року про залишення без розгляду даної позовної заяви скасовано. Направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Дана справа була повернута до суду першої інстанції 05.09.2020 року та призначена до розгляду на 23.09.2020 року о 15-30 год.
В судове засідання з`явилася представник відповідача, та у зв`язку з неявкою в судове засідання представника позивача судове засідання було відкладено на 30.09.2020 року о 11-50 год.
Сторони 30.09.2020 року в судове засідання своїх представників не направили, про день та час його проведення повідомлялися належним чином.
До суду 30.09.2020 року від представника позивача надійшло клопотання, про розгляд справи без її участі в порядку письмового провадження, на задоволенні позову наполягала в повному обсязі, з урахуванням судової практики з аналогічних справ.
Отже, за рахунок коштів, які надходили від ДП «СГ ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№75)» здійснювалося погашення недоїмки, яка утворилася за рахунок вищезазначених рішень та самостійно поданих звітів за кожний місяць, але не в повному обсязі. Відповідно до п.3 Розділу VI Інструкції № 449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. Станом на 31.05.2019 р. сума недоїмки підприємства становила 619 802,47 грн., на цю суму була виставлена вимога від 05.06.2019 р. №Ю-4143-56/434. За таких обставин, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.
Згідно з ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Частиною 9 ст.205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Керуючись приписами статей 194, 205 КАС України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження, за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1 ст.77, п.77.4 ст.77 ПК України, та наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській 4998-п від 30.08.2018 р. «Про проведення планової документальної виїзної перевірки Державне підприємство «Сільськогосподарське Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№75)» та плану-графіку проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2018 рік проведена документальна планова виїзна перевірка ДП «СГ підприємство ДКВС України (№75)», з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.07.2015 по 30.06.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.06.2018.
Розділом 4 Акту перевірки «Висновок» встановлено порушення ДП «СГ підприємство ДКВС України (№75)» вимог законодавства:
- п.1 ч.2 ст.6, п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464 від 08.07.2010 р. у період з 01.10.2016 р. по 30.06.2018 р. ДП «СГ Підприємство ДКВС України (№75)» занижено суму нарахованого єдиного внеску на суму 449 390,31 грн. за рахунок не включення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених;
Станом на 31.05.2019 р. сума недоїмки ДП «СГ підприємство ДКВС України (№75)» становила 619 802,47 грн., на цю суму була виставлена вимога від 05.06.2019 р. №Ю-4143-56/434.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200 «Про утворення державної податкової служби України та Державної митної служби України» встановлено, що державна податкова служба України є правонаступником прав та обов`язків реорганізованої державної фіскальної служби України у відповідних сферах діяльності.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» реорганізовано Головне управління у ДФС Дніпропетровській області шляхом приєднання до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області. Керуючись та з метою забезпечення реалізації вимог:
- постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 року №1074 «Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади»,
- розпорядження Кабінету міністрів України від 21.08.2019 року №682-р «Питання Державної податкової служби»,
- наказу Державної податкової служби України від 28.08.2019 року №36 «Про початок діяльності Державної податкової служби України»,
- наказу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 03.09.2019 року №17 «Про початок діяльності Головного управління ДПС у Дніпропетровській області»,
- положення про Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, що затверджене наказом Державної податкової служби України від 12.07.2019 року №14 - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області розпочало виконання покладених на нього Положенням про Головне управління ДПС у Дніпропетровській області функцій і повноважень Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Частиною першою статті 9 Кримінально-виконавчого кодексу України (надалі - КВК України) передбачено, що засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб.
Засуджені до позбавлення волі мають право працювати та залучаються до суспільно корисної праці у місцях і на роботах, визначених адміністрацією колонії, з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за строковим трудовим договором, що укладається між засудженим і виправною колонією (слідчим ізолятором), за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції.
Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.
Згідно з частиною першою статті 118 КВК України, зі змінами, внесеними Законом України №1492-VIII від 7 вересня 2016 року, засуджені до позбавлення волі мають право працювати та залучаються до суспільно корисної праці у місцях і на роботах, визначених адміністрацією колонії, з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за строковим трудовим договором, що укладається між засудженим і виправною колонією (слідчим ізолятором), за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Праця засуджених до позбавлення волі регулюється законодавством про працю з особливостями, визначеними цим Кодексом.
Вказані зміни набрали чинності 8 жовтня 2016 року.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" від 3 липня 2018 року № 2475-VIII, який набрав чинності з 28 серпня 2018 року, внесено зміни до статті 118 КВК України, зокрема частину першу викладено в такій редакції: "Засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг. Такі договори погоджуються адміністрацією колонії та повинні містити порядок їх виконання. Адміністрація зобов`язана створювати умови для праці засуджених за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами."
Праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України (частина 1 статті 120 КВК України).
Відповідно до частини першої статті 122 КВК України засуджені до позбавлення волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Згідно з статтями 118-121 КВК України, Кодексу законів про працю України, Закону України "Про оплату праці" з метою визначення умов праці та заробітної плати засуджених до обмеження волі або позбавлення волі (далі - засуджений), які тримаються в установах виконання покарань (далі - установа) та слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України Наказом Міністерства юстиції України від 7 березня 2013 року №396/5, затверджено Інструкцію про умови праці та заробітну плату засуджених до обмеження волі або позбавлення волі (надалі також- Інструкція №396/5).
Відповідно до пункту 1.2 Інструкції №396/5 засуджені залучаються до праці: у центрах трудової адаптації; у майстернях, підсобних господарствах установ та слідчих ізоляторів; на підприємствах установ виконання покарань; на підприємствах державної або інших форм власності за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції відповідно до укладених угод між установою, де відбуває покарання засуджений, та замовником; на роботах з господарського обслуговування установ та слідчих ізоляторів.
Пунктами 2.1 - 2.2 Інструкції №396/5 встановлено, що засуджені до обмеження волі залучаються до праці на виробництві виправних центрів, а також на договірній основі на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності за умови забезпечення належного нагляду за їхньою поведінкою. Праця засуджених до обмеження волі регулюється законодавством про працю, за винятком правил прийняття на роботу, звільнення з роботи, переведення на іншу роботу.
Відповідно до пункту 3.7 Інструкції №396/5 засудженим, які відбувають покарання у виправних центрах, виховних колоніях, дільницях соціальної реабілітації виправних колоній, колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, а також засудженим жінкам, яким дозволено проживання за межами виправної колонії, на особовий рахунок зараховується незалежно від усіх відрахувань не менш як сімдесят п`ять відсотків нарахованого їм місячного заробітку.
Праця засуджених оплачується відповідно до її кількості і якості. Підприємства установ розраховують тарифні ставки, посадові оклади для диференціації оплати праці залежно від професії і кваліфікації засуджених, складності й умов виконуваних ними робіт. Заробітна плата, нарахована засудженим, за умови виконання ними норми виробітку (денної, тижневої, місячної) або тривалості робочого часу (у тому числі при залученні до робіт на підприємствах державної або інших форм власності) не може бути менше законодавчо встановленого мінімального розміру заробітної плати (пункт 5.1 Інструкції №396/5).
Таким чином, засуджені до позбавлення волі виконують трудові функції в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією установи виконання покарань, в результаті чого, їм забезпечується відповідна компенсація за виконану роботу, тобто заробітна плата, а також, додержання правил охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії та інших умов, встановлених законодавством про працю.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;
фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).
За змістом пунктів 1, 4 частини другої статті 6 Закону платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини першої статті 7 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.
Частиною першою статті 8 закону передбачено, що розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.
Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Аналіз наведеного правового врегулювання дає підстави для висновку, що визначальною передумовою для сплати єдиного внеску є наявність між суб`єктом (підприємством, установою, колонією) та засудженою особою відносин, які фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця.
Підприємство безпосередньо підпорядковано Міністерству юстиції України, яке здійснює управління ним безпосередньо або через територіальні органи Міністерства юстиції України територіальні управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації та входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України (п.1.2 Статуту).
Пункт 2.1 Статуту передбачає, що Підприємство утворено з метою залучення засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, до суспільно-корисної праці, забезпечення їх професійно-технічного навчання та отримання прибутку від господарської діяльності.
Актом перевірки з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками встановлено, що станом на 01.07.2015 р. за штатом працювало 42 особи, за цивільно-правовими договорами 1 особа, усього: 43 особи. Станом на 30.06.2018 р. всього працювало 55 осіб, із них: 41 особа за штатом; 14 осіб за цивільно-правовими договорами.
Порушень чинного законодавства щодо нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору актом перевірки не встановлено.
Підставою для висновку про заниження єдиного внеску стало твердження контролюючого органу, викладене в п.3.3.2 акту перевірки, про заниження бази нарахування єдиного внеску за рахунок невключення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених на загальну суму 2 042 683,24 грн.
Аналогічні за змістом договори було укладено між Сторонами на 2016 рік Договір № Г-3 від 25.01.2016 р., на 2017 рік Договір № Г-59 від 03.01.2017 р., на 2018 рік Договір № Г-43 від 02.01.2018 р., відповідно до предмету яких ДП «ШИРОКІВСЬКИЙ ВИПРАВНИЙ ЦЕНТР (№75)» (Установа) надає ДП «СГ ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№75)» (Замовнику) робочу силу з числа спецконтингенту (засуджених) в кількості до 100 осіб на певний строк для виконання сільськогосподарських та інших видів робіт на виробничих потужностях Замовника.
Засуджені не є стороною цих договорів.
Замовник забезпечує повну зайнятість роботою наданою Установою робочу силу з числа засуджених на території виробничих площ Замовника протягом всього строку дії Договору із забезпеченням умов охорони праці та ізоляції засуджених у відповідності з чинним законодавством.
Відповідно до укладеного Договору до обов`язків Замовника відноситься ефективне використання засуджених до обмеження волі до суспільно корисної праці з урахуванням стану здоров`я, ведення табелів на робочих місцях по фактичній їх наявності на об`єкта із зазначенням кількості виробничого часу, щомісячне закриття наряду-замовлення (п.п.3.1, 3.3, 3.4 Договору).
Згідно з даними договорами на заробітну плату за виконану роботу робітниками з числа засуджених ДП «СГ підприємство ДКВС України (№75)» здійснює нарахування у розмірі 50%, відповідно до Постанови Кабінету міністрів України № 653 від 22.04.1999 року.
Зазначене відповідає вимогам п.7 постанови КМУ від 22 квітня 1999 р. № 653 «Про заходи щодо забезпечення діяльності Державної кримінально-виконавчої служби», відповідно до якого джерелами фінансування Державної кримінально-виконавчої служби є бюджетні асигнування та доходи від працевикористання засуджених. Доходи від працевикористання засуджених складаються з нарахувань на їх заробітну плату у розмірі 50 відсотків і відносяться на собівартість продукції (робіт, послуг).
Що стосується розрахунків за надані послуги, то п.5.4 Договору передбачає, що щомісячно, до 05 числа Замовник проводить перерахування грошових коштів на підставі актів виконаних робіт, підписаних сторонами. Щомісячно 15 числа та 31 числа здійснюється перерахування особистих коштів засуджених на депозитний рахунок установи.
Досліджені в ході перевірки первинні документи, у т.ч. платіжні доручення, підтверджують, що розрахунки за договорами відбувались між двома юридичними особами шляхом перерахування грошових коштів з одного банківського рахунку на іншій, Замовник не здійснював виплату нарахованих доходів засудженим.
Отже, підставою для здійснення розрахунку між Замовником та Установою є акт виконаних робіт, платіжні доручення та банківські виписки підтверджують, що перерахування грошових коштів проводилось з поточного рахунку однієї юридичної особи на поточний рахунок іншої юридичної особи, отже ніяких виплат на користь засуджених ДП «СГ підприємство ДКВС України (№75)» не здійснювало, актом інспекційного відвідування ці факти не встановлено.
Що стосується ведення табелю обліку робочого часу, такий обов`язок Замовника встановлено пунктом 5.3 Договору, який передбачає, що відомості по заробітній платі кожного робітника з числа засуджених надаються Установі не пізніше 02 числа наступного за звітним місяцем. Відомість повинна включати в себе: кількість відпрацьованих людино-днів; заробітну плату працівників з числа засуджених; підсумкові дані щодо нарахування заробітної плати та відрахування Установі, підписуються представником Замовника та засвідчуються печаткою.
Обставини ведення позивачем табеля робочого часу, закриття наряду, підготовці відомостей по заробітній платі самі по собі безвідносно до положень закону не призводять до виникнення обов`язку по здійсненню підприємством загальнообов`язкового державного соціального страхування засуджених та справлянню єдиного внеску, так як ДП «СГ ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№75)» у спірних правовідносинах виконувало виключно технічну функцію з контролю за обсягом виконаної роботи, здійснюючи належні перерахування на користь ДУ «ШИРОКІВСЬКИЙ ВЦ (№75)», який здійснював зарахування коштів на особові рахунки засуджених.
Таким чином, при залучені засуджених до суспільно-корисної праці виникають правовідносини між Установою, де відбуває покарання засуджений, та Замовником, що підтверджують Договори на використання в роботі спецконтингенту № Г-3 від 25.01.2016 р., № Г-59 від 03.01.2017 р. та № Г-43 від 03.01.2018 р.
Разом з тим, ДУ «ШИРОКІВСЬКИЙ ВИПРАВНИЙ ЦЕНТР (№75)», де відбувають покарання засуджені щодо яких не сплачений єдиний внесок, виконує покарання у виді обмеження волі.
Зазначене свідчить, що у своїй діяльності позивач керується вимогами глави 13 розділу ІІ КВК України, а не розділом ІІІ КВК, в якому передбачений порядок виконання покарань у виді позбавлення волі та містяться статті 118, 120, 122 КВК України.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
В силу ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з викладених вище підстав.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду, тому судовий збір у розмірі 10 111,29 грн. підлягає поверненню позивачу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -
Позовну заяву задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.06.2019 р. №Ю-4143-56/434 на суму 619 802,47 грн., яка була прийнята Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма