Справа № 645/3016/20
Суддя: Мартинова О. М.
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/3016/20
Провадження № 2-а/645/78/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Мартинової О.М.,

секретар судових засідань Букач М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Перешлюги Євгенія Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора 4 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Перешлюги Євгенія Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 13 травня 2020 року близько 21 год.14 хв., керуючи автомобілем «Skoda Octavia tour» державний номер НОМЕР_1 , рухався по пр. Тракторобудівників в м. Харкові, та був зупинений відповідачем. Відрекомендувавшись, інспектор підійшов оглянув транспортний засіб з переду, впевнився що фари ввімкнені та звинуватив позивача у тому, що, начебто рухався по вул. Валентинівська, буд. 35/81 в м. Харкові, з ввімкненим світлом фар в темну пору доби. Позивач, свою провину заперечував та пояснив, що по вул. Валентинівській, як і по пр.. Тракторобудівників в м. Харкові, він рухався з ближнім світлом фар виключно за правилами дорожнього руху. При цьому, позивач зазначив, що у нього в автомобілі є відеореєстратор, запис якого можливо переглянути. Замість цього, відповідач надав переглянути запис на мобільному телефоні, де автомобіль, схожий на «SkodaOctavia», рухався, з ввімкненими фарами, реєстраційного номеру на автомобілі не було видно. Незважаючи на відсутність жодних відеодоказів провини позивача, відповідач прийняв рішення про винесення відносно нього постанови серії ЕАМ 2527700 від 13.05.2020у справі про адміністративне правопорушення за ч 2ст. 122 КУПАП, наклавши стягнення у розмірі 425 грн, про яку дізнався лише з листа який надійшов поштою на домашню адресу 19 травня 2020 року. З даною постановою позивач не згоден, вважає що вона винесена в порушення норм КУпАП, без належного розгляду справи та за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, незаконна та необґрунтована. Крім того, позивач зазначає, що розгляд справи на місці, без повного всебічного з`ясування обставин, підготовки та надання часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечень на постанову, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, порушає права, передбачені ст. 268 КУпАП, якими він не мав можливості скористатися. При накладенні конкретного розміру штрафу не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначені адміністративного стягнення, згідно ст.. 33 КУпАП.За таких обставин процесуальні права позивача грубо порушені. Позивач вважає, що обвинувачення яке висунуто з боку відповідача базується виключно на його припущеннях, що суперечить ст. 62 Конституції України, просить постанову відносно нього скасувати, а провадження по справі закрити.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 червня 2020 року позивну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 липня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній адміністративній справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщався своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу без його участі.

Відповідач - інспектора 4 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Перешлюги Євгенія Олеговича, у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщалася своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

В п. 24 Постанови ПленумуВерховного Суду України від 23.12.2005 року №14«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАМ № 2527700 від 13.05.2020 року позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Зі змісту постанови вбачається, що 13 травня 2020 року о 20 год. 56 хв., керуючи автомобілем «SkodaOctaviatour» державний номер НОМЕР_1 , по пр. Тракторобудівників вул. Валентинівська, 35/81 в м. Харкові, без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору, чим порушив п. 19.1 а. ПДР України.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.1 ПДР України ці правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на цих ПДР України.

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

В пункті 19.1 «а» Правил дорожнього руху України зазначено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця (пункт 1.10 Правил дорожнього руху України).

Таким чином, ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом, що, з огляду на положення пункту 19.1 «а» Правил дорожнього руху України, обумовлює обов`язок його використання під час руху у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі.

Відповідно до вимог ч.2 статті 122 КУпАП Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог частини 2 статті 33 КУпАП , при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Згідно статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушеннязавданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторонаповинна довеститі обставини,на якихґрунтуються їївимоги тазаперечення,крім випадків,встановлених статтею78цього Кодексу. Вадміністративних справахпро протиправністьрішень,дій чибездіяльності суб`єктавладних повноваженьобов`язок щододоказування правомірностісвого рішення,дії чибездіяльності покладаєтьсяна відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути без запереченим доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Будь-яких доказів, які підтверджують наявність у діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і які б дозволили суду пересвідчитись у вчиненні позивачем порушення підпункту «а» пункту 19.1 Правил дорожнього руху України суду не надано.

На підтвердження не винуватості, позивачем надано до справи диск з записом з відео реєстратора його автомобіля, з якого вбачається що інспектор поліції оглядає передні фари транспортного засобу.

Відеозапису з відео реєстратора Xiaomi бодікамери ха 02062, який зазначено в п.9 постанові серії ЕАМ № 2527700 від 13.05.2020 року, відповідачем суду не надано. Пояснення свідків не відбиралися та до постанови не додані. Таким чином, матеріали адміністративної справи не містять належних доказів для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, беручи до уваги, що відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративногосудочинства України обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд дійшов висновку, що саме ним не доведено належними та допустимими доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в темну пору доби без ввімкненого ближнього світу фар та вчинення ним порушення підпункту «а» пункту 19.1 Правил дорожнього руху України та ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Доводи позивача, щодо незаконності розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства, оскільки зі змісту ст. 258 КУпАП вбачається, що зважаючи на приписи ст. 222 КУпАП, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані.

Суд приходить до переконання, що у справі відсутні належні докази, які б доводили вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а відповідач при розгляді справи не здійснив своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Крім того, позивач в позовній заяві зазначив, що відповідачем не було розглянуто справу, позбавивши позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, та не скористувався юридичною допомогою, суд зазначає наступне.

Частиною 1статті 268 КУпАПвстановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем не надано підтвердження того, що ним були виконані вимоги ст. 278, 279 КУпАП, а саме: не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, а також вимоги ст. 280 КУпАП,щодо зобов`язання з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Також не були дотримані вимоги ст. 268 КУпАП, щодо надання позивачу можливості скористатися своїми правами у повному обсязі, а саме: надання достатнього часу для підготовки до розгляду справи, користування юридичною допомогою, ознайомлення з матеріалами справи.

Вказані обставини не спростовано відповідачем під час судового розгляду.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Відповідач в судове засідання не з`явився, доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення не надав.

З огляду на вищевикладене, оскільки доводи позивача, щодо позбавлення його можливості скористуватися у повному обсязі своїми правами передбаченими діючим законодавством та щодо порушення процедури розгляду справи, не були спростовані будь якими доказами з боку відповідача по справі.

З урахуванням наведеного, об`єктивні докази, які б свідчили про скоєне позивачем порушення в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд вивчивши матеріали адміністративного позову, вбачає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення була постановлена із порушенням діючого законодавства, матеріали справи не містять доказів правопорушення з боку позивача, який, у свою чергу, будь-які порушення зі свого боку заперечує, тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки оскаржувана постанова не відповідає встановленим вимогам закону щодо її форми, що позбавляє суд об`єктивної можливості встановити в діях (бездіяльності) позивача повний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, керуючись завданнями адміністративного судочинства та принципом диспозитивності, суд вважає, що вона підлягає скасуванню, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Перешлюги Євгенія Олеговича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 9, 77, 122, 139, 243-246, 262, 286 КАС України, ст. 279, 280 КУпАП суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Перешлюги Євгенія Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАМ № 2527700 від 13.05.2020 року, інспектора 4 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Перешлюги Євгенія Олеговича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою, АДРЕСА_1 .

Відповідач інспектор 4 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Перешлюги Євгенія Олеговича місце знаходження: м. Харків, вул. Шевченко, буд. 315-а.

Повний текст судового рішення складено 06 жовтня 2020 року.

Суддя