Справа № 140/9030/20
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року ЛуцькСправа № 140/9030/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача Бондарчука С.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - відповідач, ГУ ПфУ у Волинській області), у якому просить:

визнати дії відповідача щодо не зарахування часу роботи: з 11.09.1989 по 12.06.1998 оброблювачем шкур, з 15.06.1998 по 31.08.1999 обробником шкір, з 01.09.1999 по 14.05.2001 обробником шкір, з 13.03.2006 по 28.04.2006 обробником шкір, з 03.05.2006 по 12.11.2006 оброблювачем шкур, з 13.11.2006 по 19.03.2007 забивачем худоби, з 20.03.2007 по 02.05.2007 оброблювачем шкур, з 06.07.2009 по 07.07.2010 забивачем худоби до пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах неправомірними;

зобов`язати ГУ ПфУ у Волинській області зарахувати вказані періоди роботи до пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з дати виникнення такого права.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.10.2018 ОСОБА_1 вперше звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах та про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Рішенням комісії при ГУ ПфУ у Волинській області від 30.11.2018 №89/1077 було зараховано до пільгового стажу за Списком №2 лише деякі періоди у зв`язку з відсутністю даних про кількість відпрацьованих днів в шкідливих умовах праці. 21.12.2018 позивачу відмовлено у призначенні пільгової пенсії, оскільки пільговий стаж за Списком №2 становить 03 роки 09 місяців 24 дні.

У подальшому позивач повторно 21.11.2019 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки дізнався про те, що працівникам, які разом з ним працювали у спірні періоди на тих же підприємствах, було призначено вказаний вид пенсії. Листом від 07.02.2020 відповідач повідомив про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на прийняті у 2018 році рішення.

ОСОБА_1 вважає дії відповідача щодо не зарахування вищевказаних періодів роботи до пільгового стажу та, як наслідок, відмову у призначенні пільгової пенсії, неправомірними, оскільки факт його роботи на посадах, що дають право на призначення вказаного виду пенсії, підтверджується записами у трудовій книжці та іншими архівними документами.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.64).

У відзиві на позов (а.с.69-78) відповідач його вимог не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що ОСОБА_1 08.10.2018 звернувся до Нововолинсько-Іваничівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, на яку орган Пенсійного фонду листом повідомив про відмову у призначенні даного виду пенсії у зв`язку з недостатністю пільгового стажу, необхідного для її призначення. 21.11.2019 позивач повторно звернувся до відповідача зі зверненням, яке не є заявою про призначення пенсії, на яке листом від 07.02.2020 надано роз`яснення щодо причин неможливості призначення пільгової пенсії. Крім того, зазначив, що відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для призначення пільгової пенсії повинні бути дотримані обов`язкові умови: 1) наявність загального стажу роботи визначеної тривалості; 2) наявність спеціального стажу роботи, належно підтвердженого; 3) наявність атестації робочих місць за умовами праці (з 1992 року); 4) наявність відповідної посади в Списку №2; 5) підтвердження факту роботи за вказаної посадою повний робочий день; 6) досягнення встановленого Законом віку. У зв`язку з тим, що чинне законодавство не передбачає можливості підтвердження пільгового стажу показами свідків, а ніяких додаткових документів позивач при зверненні від 21.11.2019 не надав, підстав для перегляду та скасування рішення Комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області від 30.11.2018 №189/1077 не було.

У відповіді на відзив (а.с.126-127) позивач заперечив доводи ГУ ПфУ у Волинській області та зазначив, що архівними довідками підтверджується той факт, що він на роботу з неповним робочим днем не переводився. Відсутність атестації робочих місць з вини власника не може бути підставою для не зарахування відповідного періоду роботи до спеціального стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії.

Ухвалою суду від 17.08.2020 вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с.133-134).

В ході підготовчого провадження позивач уточнив позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах з дати виникнення такого права, а саме: з 21.11.2019 (а.с.168).

Ухвалою суду від 22.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в режимі відеоконференції на 11:00 13.10.2020 (а.с.172-173).

У заяві про уточнення позовних вимог від 01.10.2020 (а.с.186-187) позивач уточнив позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах з дати виникнення такого права, а саме: з 23.01.2020.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с.179).

Враховуючи вимоги пункту 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справу розглянуто у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 08.10.2018 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Нововолинсько-Іваничівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.149).

Рішенням №89/1077 від 30.11.2018 Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, зараховано до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 13.02.1990 по 30.06.1992, з 01.09.1992 по 30.11.1992, з 01.03.1993 по 31.03.1993, з 01.06.1993 по 31.07.1993, з 01.10.1993 по 30.11.1993 - календарно та з 15.06.1998 по 31.08.1999 - за фактичною тривалістю. Одночасно вирішено відмовити у зарахуванні до пільгового стажу наступних періодів роботи: з 01.07.1992 по 31.08.1992, з 01.12.1992 по 31.12.1992, з 01.01.1993 по 28.02.1993, з 01.04.1993 по 31.05.1993, з 01.08.1993 по 30.09.1993, з 01.12.1993 по 12.06.1998 у зв`язку з відсутністю даних про кількість відпрацьованих днів у шкідливих умовах праці (а.с.150).

Рішенням від 21.12.2018 Нововолинського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Нововолинсько-Іваничівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (а.с.154) з посиланням на рішення №89/1077 від 30.11.2018 Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу (пільговий стаж за Списком №2 становить 03 роки 09 місяців 24 дні), про що листом від 21.12.2018 за №7659/02-20-15 повідомлено ОСОБА_1 (а.с.22).

23.01.2020 ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ ПфУ у Волинській області, у якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до норм п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; підтвердити пільговий стаж за списком №2 на ліквідованих підприємствах на Комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області, для чого ним окремо подана відповідна заява та документи, видані трудовим архівом. У випадку відсутності певної інформації просив сприяти у її отриманні; у випадку незарахування певних періодів трудової діяльності до страхового та/або до пільгового стажу просив повідомити причини такого незарахування щодо кожного окремого періоду та перелік документів, які необхідно подати для зарахування такого періоду роботи до страхового та/або до пільгового стажу (а.с.155-156).

У листі від 07.02.2020 №148-92/М-02/-0300/20 за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 по питанню призначення пенсії за віком на пільгових умовах ГУ ПфУ у Волинській області повідомило, що 21.12.2018 рішенням Нововолинсько-Іваничівського об`єднаного управління Пенсійного фонду відмовлено в призначенні даного виду пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи по Списку №2 (а.с.157-159).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 114 Закону №1058-IV врегульовано питання призначення пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналогічні умови призначення пільгової пенсії закріплені у пункті «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).

Отже, законодавець визначив обов`язкові умови, за яких працівнику призначається пенсія за віком на пільгових умовах, а саме: досягнення чоловіком 55 років, наявність страхового стажу не менше 30 років, з яких не менше 12 років 6 місяців на роботах протягом повного робочого дня із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, а також у разі проведення атестації робочих місць.

Як слідує з трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (а.с.6-8), у ній містяться наступні записи про роботу у шкідливих умовах праці:

з 11.09.1989 по 12.06.1998 обробником шкір на Нововолинському м`ясокомбінаті;

з 15.06.1998 по 31.08.1999 обробником шкір на ТВП «Волиньм`ясопродукт»;

з 01.09.1999 по 14.05.2001 обробником шкір на ВТП «Волиньм`ясо»;

з 13.03.2006 по 28.04.2006 оброблювачем шкур на ТзОВ ВТП «Волиньм`ясо»;

з 03.05.2006 по 12.11.2006 оброблювачем шкур на ТзОВ «СМП»;

з 13.11.2006 по 19.03.2007 забивачем худоби на ТзОВ «СМП»;

з 20.03.2007 по 02.05.2007 оброблювачем шкур на ТзОВ «СМП»;

з 06.07.2009 по 07.07.2020 забивачем худоби на ТзОВ «ВМП».

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Так, списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 (чинного в період роботи позивача), в розділі ХХІІ «Харчова промисловість» передбачено посаду обробника шкір.

Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 №162 (чинного в період роботи позивача), у розділі ХХІІ «Харчова промисловість» передбачені посади забійники худоби, забійники великої рогатої худоби, забійники дрібної рогатої худоби, забійники свиней, забійники-універсали; допоміжні робітники, зайняті виконанням окремих операцій при забої і переробці худоби.

При цьому списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, у розділі ХХІІ «Харчова промисловість» передбачено посаду забивача худоби.

Отже, відповідно до Списків №2 періоди роботи позивача на посадах обробника шкір та забивача худоби відносяться до пільгового стажу.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містяться у пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637): основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Так, у трудовій книжці позивача чітко внесені відповідні відомості про його роботу на посадах зі шкідливими умовами праці.

Доводи відповідача про те, що в період роботи з 11.09.1989 по 12.06.1998 за даними архівних документів кількість відпрацьованих позивачем годин була меншою, аніж фонд робочого часу, суд до уваги не бере, оскільки відповідно до архівної довідки від 15.11.2019 №753 Трудового архіву виконкому Нововолинської міської ради підтверджується вказаний період роботи позивача на ВАТ «Нововолинськм`ясопродукт» (а.с.18). При цьому архівна довідка про кількість відпрацьованих годин від 15.11.2019 №755 (а.с.20) видана за період 1992-06.1998, однак без врахування періоду з 11.09.1989.

Також суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що в період з 15.06.1998 по 31.08.1999 позивач працював протягом трьох днів на тиждень, оскільки як слідує з архівних довідок від 15.11.2019 №758 та №759 (а.с.26-27) даний період роботи на ТВП «Волиньм`ясопродукт» підтверджений, а згідно наказів по даному підприємству ОСОБА_1 на роботу з неповним робочим днем не переводився. Архівна довідка від 15.11.2019 №760 про кількість відпрацьованих днів за вказаний період також спростовує доводи відповідача (а.с.28).

Суд зазначає, що факт зайнятості позивача протягом повного робочого дня у шкідливих умовах праці підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в періоди 1980-2002 та 1992-2006 відповідно працювали разом із позивачем на Нововолинському м`ясокомбінаті, який в подальшому був реорганізований у ТВП «Волиньм`ясопродукт», а далі ВТП «Волиньм`ясо», що підтверджується копіями їх трудових книжок (а.с.49-50, 57-59).

Щодо періодів роботи ОСОБА_1 з 13.03.2006 по 28.04.2006, з 03.05.2006 по 30.04.2009, які, як ствердив відповідач, не підтверджені атестацією робочих місць за умовами праці, то суд зазначає, що відсутність атестації робочого місця з вини власника підприємства не може бути визначальною обставиною для неврахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, що дає право на пільгову пенсію.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а.

Отже, матеріалами справи підтверджуються вищезгадані пільгові періоди роботи позивача на посадах обробника шкір та забивача худоби, які свідчать про те, що пільговий стаж ОСОБА_1 становить більше 12 років 6 місяців.

Як встановлено судом, позивач із заявою про призначення пенсії звернувся до відповідача вперше ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто у віці 55 років, загальний страховий стаж останнього становив більше 31 року, що підтверджено рішенням пенсійного органу від 21.12.2018, в тому числі на роботах за Списком №2 більше 12 років 6 місяців, що встановлено судом.

При цьому рішенням відповідача від 21.12.2018 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пільгової пенсії (а.с.154) і вказане рішення позивач не оскаржив.

Водночас, як слідує з матеріалів справи, 23.01.2020 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак за вказаною заявою відповідач не прийняв рішення по суті, надавши відповідь, у якій зазначив про результати розгляду його заяви від 08.10.2018.

Отже, відмовивши у належному розгляді заяви ОСОБА_1 , відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача в частині призначення пенсії.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що заява позивача від 23.01.2020 подана не встановленої форми, відтак не може розглядатись як заява про перерахунок пенсії.

Суд зазначає, що зміст зазначеної заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника, до даної заяви позивач долучив додатки на підтвердження пільгового стажу та просив врахувати покази свідків (а.с.155-156).

Крім того, суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що чинне законодавство не передбачає можливості підтвердження пільгового стажу показами свідків, оскільки згідно з пунктом 2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Таким чином, в силу вимог Порядку №637 показаннями свідків може підтверджуватись трудовий стаж заявника, при цьому поняття трудового стажу є узагальнюючим та включає в себе як страховий, так і пільговий стаж.

В силу частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти, зокрема, інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Беручи до уваги надані суду повноваження, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправними дій ГУ ПфУ у Волинській області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи: з 11.09.1989 по 12.06.1998, з 15.06.1998 по 31.08.1999, з 01.09.1999 по 14.05.2001, з 13.03.2006 по 28.04.2006, з 03.05.2006 по 12.11.2006, з 13.11.2006 по 19.03.2007, з 20.03.2007 по 02.05.2007, з 06.07.2009 по 07.07.2010 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання відповідача зарахувати вказані періоди роботи до пільгового стажу та призначити позивачу з 23.01.2020 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України" від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268; рішення у справі «Баришевський проти України», заява № 71660/11, пункт 95; рішення у справі «Двойних проти України», заява №72277/01, пункт 80; рішення у справі «Меріт проти України», заява №66561/01, пункті 88). Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому надані послуги повинні бути обґрунтованими, а доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

Так, в матеріалах справи міститься копія договору про надання правничої допомоги від 12.07.2019, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_4 на здійснення представництва інтересів позивача у даній справі (а.с.41).

Розрахунком витрат на надання правничої допомоги адвокатом від 12.06.2020 підтверджується та обставина, що на оформлення адміністративного позову адвокат затратив 4 години (вартість 1 години роботи адвоката становить 500 грн) загальною вартістю 2000 грн, які позивач оплатив, що слідує з квитанції до прибуткового касового ордера №17 від 12.06.2020 (а.с.40-40а).

Крім того, договором про надання правничої допомоги від 24.07.2020, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_4 , передбачено оформлення адвокатом у даній справі відповіді на відзив (а.с.130).

Згідно з розрахунком витрат на надання правничої допомоги адвокатом від 24.07.2020 на оформлення відповіді на відзив адвокат затратив 2 години (вартість 1 години роботи адвоката становить 500 грн) загальною вартістю 1000 грн, які позивач оплатив відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №23 від 24.07.2020 (а.с.128,131).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги адвоката, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суті виконаних послуг, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 3000 грн є співмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, а тому підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд також враховує, що позивач за подання даного позову сплатив судовий збір у сумі 840,80 грн згідно з квитанцією від 12.06.2020 №55 (а.с.5).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у загальній сумі 3840,80 грн.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи: з 11.09.1989 по 12.06.1998, з 15.06.1998 по 31.08.1999, з 01.09.1999 по 14.05.2001, з 13.03.2006 по 28.04.2006, з 03.05.2006 по 12.11.2006, з 13.11.2006 по 19.03.2007, з 20.03.2007 по 02.05.2007, з 06.07.2009 по 07.07.2010 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 11.09.1989 по 12.06.1998, з 15.06.1998 по 31.08.1999, з 01.09.1999 по 14.05.2001, з 13.03.2006 по 28.04.2006, з 03.05.2006 по 12.11.2006, з 13.11.2006 по 19.03.2007, з 20.03.2007 по 02.05.2007, з 06.07.2009 по 07.07.2010 та призначити з 23.01.2020 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України судові витрати в сумі 3840,80 грн (три тисячі вісімсот сорок грн 80 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2020 року.

16 жовтня 2020 року