Справа № 420/3043/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Одеса справа № 420/3043/20

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А.,

за участі секретаря Ягенської К.О., позивача ОСОБА_2 , представників позивача Ковальської С.Є. відповідача Панчошак О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування актів та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування акту відповідача від 15.05.2018 року за формою Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався 05.03.2018 року о 01:15 год. Хмельницький ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, за висновками якого нещасний випадок стався в період проходження служби, при обставинах не пов`язаних з виконанням службових обов`язків; визнання протиправним та скасування акту №8 від 15.05.2018 року за формою НТ про нещасний випадок невиробничого характеру за висновком якого нещасний випадок трапився в період проходження служби при обставинах не пов`язаних з виконанням службових обов`язків; зобов`язання відповідача за фактом нещасного випадку, внаслідок якого отримано тілесні ушкодження, скласти акт за формою Н-1, за висновками якого нещасний випадок трапився в період проходження служби і пов`язаний з виконанням службових обов`язків, та взяти даний випадок на облік.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до акту розслідування нещасного випадку, що стався 05.03.2018 року о 01:15 год. Хмельницький ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області комісія встановила, що в діях позивача вбачається порушення закону, що призвело до надзвичайної події та прийшло до висновку про необхідність складення акту за формою НТ.

Разом з тим внаслідок вищевказаного начальником ГУНП в Одеській області генералом поліції третього рангу Д.В. Головіним 15.05.2018 року складено акт №8 про нещасний випадок невиробничого характеру.

При цьому позивач вважає зазначені акти незаконними, оскільки позивач 05.03.2018 року отримав тілесні ушкодження в робочий час, під час виконання службових обов`язків, а тому це свідчить про їх отримання саме при виконанні службових обов`язків.

Представник Головного управління Національної поліції в Одеській області проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 заперечував з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов, та зазначив, що комісією відповідача встановлено, що 05.03.2018 о 01 год. 15 хв. (не робочий час) в діях оперуповноваженого СКП Хмельницького ВП Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 вбачається порушення вимог п.2 ч.1 ст.18, п.п. 9, 21, ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», п.2.1.1 Методичних рекомендацій із забезпечення особистої безпеки працівників поліції структурних підрозділів апарату Головного управління, окремих підрозділів ГУНП в Одеській області, територіальних відділів та відділень поліції, затверджених наказом ГУНП в Одеській області від 28.12.2016 №3333 та вказівки ГУНП в Одеській області від 22.01.2018 року №9/373 «Про забезпечення особистої безпеки поліцейських, запобігання загибелі, поранення і травмування їх та інших осіб», що призвело до надзвичайної події в результаті якої останній отримав тілесні ушкодження, а цивільна особа ОСОБА_3 (яка підозрювалась у вбивстві гр-нки ОСОБА_4 ЄО ВП №3669) змогла спричинити собі тілесні ушкодження.

Враховуючи наведене представниками відповідача 15.05.2018 року складено акт про нещасний випадок форми Н-5 в якому наведено висновок: нещасний випадок стався у період проходження служби, при обставинах не пов`язаних з виконанням службових обов`язків та акт №8 про нещасний випадок невиробничого характеру.

Ухвалою суду від 21.07.2020 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Також ухвалою суду від 21.07.2020 року поновлено позивачу строк звернення до суду.

Ухвалою суду від 15.09.2020 року без виходу до нарадчої кімнати закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Дослідивши адміністративний позов, відзив відповідача, інші письмові докази, заслухавши свідка, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Так, лейтенант поліції ОСОБА_2 працює на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Хмельницького відділення поліції Малиновського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області.

04.03.2018 року під час проведення обшуку слідчою групою Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області у складі полковника поліції ОСОБА_5 , капітана поліції ОСОБА_6 , підполковника поліції ОСОБА_7 з підстав виявлення предметів, які мають значення для кримінального провадження запросили громадянина ОСОБА_8 до Хмельницького ВП Малиновського ВП в м.Одесі НП в Одеській області для надання пояснень, в результаті чого громадянин ОСОБА_8 разом з старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 та майором поліції ОСОБА_9 сіли до автомобіля підполковника поліції ОСОБА_10

05.03.2018 року о 01:00 позивач разом з вказаними особами доставили ОСОБА_8 до відділення поліції.

Як вбачається з рапорту та пояснень позивача по прибутті до Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 попросив працівників поліції провести його до санвузла. З цією метою, позивач о 1:15 год., супроводив вказану особу до місця розташування санвузла. В подальшому ОСОБА_2 почув стук та після чого побачив, що ОСОБА_8 почав наносити собі тілесні ушкодження ножем, з підстав чого позивач вжив заходів щоб завадати ОСОБА_8 спричинити собі шкоду та під час спроби вибити ніж з його руки ОСОБА_2 отримав поранення кісті лівої руки, однак вибив ніж та затримав ОСОБА_8 (т.1 а.с.33-34, 169-171).

В подальшому 05.03.2018 року позивача доставлено до МКЛ №1 м. Одеси з діагнозом: різана рана тильної поверхні лівої кисті; 2-го пальця лівої кисті.

Надалі Начальником полковником поліції ОСОБА_11 направлено Першому заступнику начальника ДКЗ Національної поліції України полковнику поліції ОСОБА_12 спецповідомлення, згідно якого вказано про окреслені вище обставини, та зазначено про отримання ушкоджень позивачем (т.1 а.с.159).

З підстав зазначеного відповідач наказом від 05.03.2018 року №646 призначив проведення службового розслідування за фактом подій, які мале місце 05.03.2018 року в приміщенні Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП за участю працівників вказаного підрозділу (т.1 а.с.183).

Водночас, висновком службового розслідування за фактом отримання 05.03.2018 року тілесних ушкоджень працівником Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 31.03.2018 року (т.1 а.с.137-144), встановлено зокрема, що старшим лейтенантом поліцій ОСОБА_2 , капітаном поліції ОСОБА_13 майором поліції ОСОБА_9 та підполковником поліції ОСОБА_10 зовнішній огляд ОСОБА_8 , після доставлення в приміщення Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з метою забезпечення особистої безпеки, не проведено.

Також згідно вказаного висновку зазначено, що старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 було доставлено до МКЛ №1 м. Одеси, де йому надано медичну допомогу та встановлено діагноз різана рана тильної поверхні лівої кисті, 2-го пальця лівої кисті, рекомендовано амбулаторну лікування (довідка медичного закладу №1710). Згідно протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння №000151 виданого 05.03.2018 року КУ «ООМЦПЗ» в крові старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 етилового спирту не виявлено.

02.05.2018 року Наказом ГУНП в Одеській області №1327 створено комісію з розслідування нещасного випадку, який мав місце 05.03.2018 року у Хмельницькому відділенні поліції Малиновського ВП ГУНП в Одеській області, за участю оперуповноваженого СКП Хмельницького ВП Малиновського ВП Малиновського ВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Радова О.Р. (т.1 а.с.158).

За результатами розслідування нещасного випадку, що стався 05.03.2018 року о 01:15 год. у Хмельницькому ВП Малиновському ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області 15.05.2018 року комісією з вказаного розслідування складено акт за формою Н-5* згідно висновків якого зазначено, що в діях оперуповноваженого СКП Хмельницького ВП Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 вбачається порушення вимог п.2 ч.1 ст.18, п.п. 9, 21, ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», п.2.1.1 Методичних рекомендацій із забезпечення особистої безпеки працівників поліції структурних підрозділів апарату Головного управління, окремих підрозділів ГУНП в Одеській області, територіальних відділів та відділень поліції, затверджених наказом ГУНП в Одеській області від 28.12.2016 №3333 та вказівки ГУНП в Одеській області від 22.01.2018 року №9/373 «Про забезпечення особистої безпеки поліцейських, запобігання загибелі, поранення і травмування їх та інших осіб», що призвело до надзвичайної події в результаті якої останній отримав тілесні ушкодження, а цивільна особа змогла спричинити собі тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани тильної поверхні лівої кисті, 2-го пальця лівої кисті отримані оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Хмельницького ВП Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 в період проходження служби, при обставинах не пов`язаних з виконанням службових обов`язків (т.1 а.с.132-136).

Також відповідачем 15.05.2018 року складено акт про нещасний випадок невиробничого характеру №8 у висновку якого також зазначено про те, що нещасний випадок стався в період проходження служби при обставинах не пов`язаних з виконанням службових обов`язків (т.1 а.с.128-131).

Разом з тим, зі вказаного акту №8 також вбачається те, що позивач згідно довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України від 06.03.2018 року №1463 (т.1 а.с.165) наданої «ТМО МВС України по Одеській області», з 06.03.2018 року по 14.03.2018 року перебував на амбулаторному лікуванні у вказаному медичному закладі з діагнозом: Т 14.1 (згідно шифру МКХ-10).

Водночас, як встановлено судом відомості про спричинення тілесних ушкоджень старшому лейтенанту поліції ОСОБА_2 були внесені до ЄРДР №0000450 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України (т.1 а.с.20).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на судовий захист передбачено статтею 55 Конституції України: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб".

Статтею 22 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року №2694-ХІІ встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або Іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

З метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за №83/7404; надалі - Порядок №1346).

Пунктом 1.3. Порядку №1346 передбачено, що розслідування нещасних випадків (в тому числі поранень), що сталися з особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовцями Національної гвардії України, курсантами (слухачами) навчальних закладів системи МВС України, проводиться з урахуванням цього Порядку.

Відповідно до пункту 2.1. Порядку №1346 розслідуванню підлягають, раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Згідно з пунктами 2.2., 2.4. Порядку №1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

У пункті 3.1. Порядку №1346 зазначено, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Пунктом 3.2. Порядку №1346 передбачено, що керівник (посадова особа), у свою чергу, зобов`язаний:

- терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставити його до лікувально-профілактичного закладу;

Відповідно до пунктів 3.5. Порядку №1346, керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.

Відповідно до пунктів 3.7., 3.8. Порядку №1346 при травмуванні працівників апарату МВС, ГУМВС, УМВС комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), крім групових випадків травматизму або випадків травматизму зі смертельним наслідком, створюється розпорядженням начальника структурного підрозділу (головного управління, департаменту, самостійного управління або відділу), де працює потерпілий працівник.

Комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії:

- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;

- з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків);

- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

Пунктом 3.9. Порядку №1346 встановлено, що комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: - припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; - вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; - охорони і забезпечення громадського порядку; - несення постової чи патрульної служби; - виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; - забезпечення безпеки дорожнього руху; - участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; - виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; - перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; - проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; - проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; - використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; - провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; - прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; - прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Згідно з пунктом 3.10. Порядку №1346, комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 3.11 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків; унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Аналізуючи вищенаведені приписи Порядку №1346, суд акцентує увагу на тому, що порядком 3.10 передбачено зокрема те, що комісія з розслідування визнає, що нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків, якщо він стався внаслідок нападу на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків.

Як встановлено судом, 05.03.2018 року ОСОБА_8 під час перебування в приміщенні Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області попросив позивача показати де санвузол, та він провів його до санвузла, та виходячи з того, що ОСОБА_8 привезли до слідчого для надання пояснень щодо вбивства жінки, окровавлені речі якої знайшли в офісному приміщенні ОСОБА_8 позивач задишився поруч з санвузлом. В подальшому ОСОБА_2 почув стук та після чого побачив, що ОСОБА_8 почав наносити собі тілесні ушкодження ножем, з підстав чого позивач вжив заходів щоб завадати ОСОБА_8 спричинити собі шкоду та під час спроби обезрушити його ОСОБА_2 отримав поранення кісті лівої руки, однак затримав ОСОБА_8 .

Водночас суд зазначає, що за змістом частини другої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 07 липня 2015 року № № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

За такого правового регулювання та обставин справи суд зазначає, що позивач як працівник органів поліції зобов`язаний був 05.03.2018 вжити необхідних заходів з метою припинення дій ОСОБА_8 завадити йому наносити собі тілесні ушкодження.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.04.2020 року по справі №806/3195/17, який при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховано судом згідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Суд з урахуванням встановлених обставин та доказів наявних в матеріалах справи зауважує, що фактично позивач, як працівник оперуповноваженого СКП Хмельницького ВП Малиновського ВП Малиновського ВП ГУНП в Одеській області зазнав безпосереднього впливу правопорушника громадянина ОСОБА_8 , поза робочий час, а саме отримав різану рану тильної поверхні лівої кисті, 2-го пальця лівої кисті (довідка медичного закладу №1710).

За таких обставин суд зазначає, що отримані позивачем 05.03.2018 під час припинення протиправних дій ОСОБА_8 в приміщенні Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області тілесні ушкодження є такими, що пов`язані із виконанням останнім своїх службових обов`язків.

Крім того щодо посилань у оскаржуваних актах відповідачем на обставини щодо не здійснення зовнішнього огляду ОСОБА_8 на наявність заборонених предметів, суд зазначає, що такого обов`язку у позивача не було, оскільки ОСОБА_8 погодився прибути до слідчого для надання пояснень та підстав для проведення обшуку на наявність заборонених предметів у позивача не було, так як ОСОБА_8 на той час не був у статусі затриманого.

Таким чином суд доходить висновку, що відповідачем не в повному обсязі досліджено всі обставини та з підстав чого прийнято помилковий висновок, який викладено в оскаржуваних актах з приводу того, що нещасний випадок трапився в період проходження служби при обставинах не пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що акт від 15.05.2018 року за формою Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався 05.03.2018 року, та акт №8 від 15.05.2018 року за формою НТ про нещасний випадок невиробничого характеру за висновком якого нещасний випадок трапився в період проходження служби при обставинах не пов`язаних з виконанням службових обов`язків відносно ОСОБА_2 складені відповідачем без урахування та надання оцінки вказаним обставинам, а тому є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, відповідачем під час розгляду даної справи не доведено правомірності оскаржуваних актів.

Надаючи правову оцінку обраному позивачем способу захисту, варто зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява №38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

За приписами частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: - визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; - визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Як наслідок аналізу вищевикладених обставин, а також з огляду на приписи статей 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 в частині визнання протиправним та скасування акту відповідача від 15.05.2018 року за формою Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався 05.03.2018 року о 01:15 год. Хмельницький ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, за висновками якого нещасний випадок стався в період проходження служби, при обставинах не пов`язаних з виконанням службових обов`язків, акту №8 від 15.05.2018 року за формою НТ про нещасний випадок невиробничого характеру за висновком якого нещасний випадок трапився в період проходження служби при обставинах не пов`язаних з виконанням службових обов`язків та зобов`язання відповідача провести повторне розслідування нещасного випадку, внаслідок якого позивачем отримано тілесні ушкодження 05.03.2018 року, з урахуванням висновків суду.

Щодо позовної вимоги зобов`язання відповідача за фактом нещасного випадку, внаслідок якого отримано тілесні ушкодження, скласти акт за формою Н-1, за висновками якого нещасний випадок трапився в період проходження служби і пов`язаний з виконанням службових обов`язків, та взяти даний випадок на облік, суд вважає її такою, що задоволенню не підлягає.

Так, зі змісту Рекомендації R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Такого правового висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 23 травня 2018 року у справі №825/602/17, яка в силу ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином суд не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Зазначення судом конкретних дій відповідача під час розгляду скарги, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 року у справі №815/3799/17, від 21.08.2018 року у справі №810/3393/17.

На переконання суду, з урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, ненадання комісією при складенні акту розслідування нещасного випадку, що стався 05.03.2018, форми Н-5* від 15.05.2018, повної оцінки подіям щодо отримання позивачем тілесних ушкоджень внаслідок безпосереднього впливу правопорушника - ОСОБА_8 , та з урахуванням того, що відповідачем фактично не проведено повторного розслідування стосовно нещасного випадку, що стався 05.03.2018 з ОСОБА_2 , суд вважає, що вимога про зобов`язання скласти акти за формою Н-1 заявлена позивачем передчасно та є формою втручання в повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд доходить висновку щодо безпідставності та необґрунтованості позовних вимог, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування актів та зобов`язати вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати акт Головного управління Національної поліції в Одеській області від 15.05.2018 року за формою Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_2 05.03.2018 року о 01:15 год. Хмельницький ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Визнати протиправним та скасувати акт Головного управління Національної поліції в Одеській області №8 від 15.05.2018 року за формою НТ про нещасний випадок невиробничого характеру за висновком якого нещасний випадок з ОСОБА_2 трапився в період проходження служби при обставинах не пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області провести повторне розслідування нещасного випадку, внаслідок якого ОСОБА_2 отримано тілесні ушкодження 05.03.2018р. з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими ст..ст.293, 295 та п. 15-5 розділу Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 19.10.2020 року

Суддя Іванов Е.А.

.