Справа № 480/4773/20
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
13 жовтня 2020 р. Справа № 480/4773/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Воловика С.В., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4773/20 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Сумської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Прокуратури Сумської області (далі - відповідач), в якій просить суд:
- стягнути з Прокуратури Сумської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.08.2012 по 18.08.2014, тобто за 721 день (578 робочих дні) в сумі 152 118,04 грн., але враховуючи часткову сплату в сумі 102 302, 43 грн., то стягнути різницю в сумі 49 815,61 грн., виходячи з середньоденного заробітку 263, 18 грн. на підставі довідки Прокуратури Сумської області.
Ухвалою суду від 13.08.2020 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/4773/20, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін з 08.10.2020, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, в їх сукупності, суд встановив наступне.
Згідно ч. 3 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Так, питання стягнення на користь ОСОБА_1 коштів у вигляді середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 28.08.2012 по 18.08.2014 було предметом судового розгляду у справі № 2а-1870/8103/12 за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Сумської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Зокрема, постановою Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2014 позов ОСОБА_1 до прокуратури Сумської області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виплату вихідної допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та стягнення моральної шкоди задоволено частково.
Визнано протиправним та скасованого наказ прокурора області «Про звільнення з роботи» від 27.08.2012 № 1125 к. Позивача поновлено на посаді та в органах прокуратури із стягненням на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 134 324,25 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Ухвалюючи рішення, судом установлено період вимушеного прогулу з 28.08.2012 по 18.08.2014.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2015, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.11.2015, рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру стягнутого на його користь втраченого заробітку, а в частині поновлення на роботі залишено без змін.
Судом на користь ОСОБА_1 з прокуратури області стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.08.2012 по 18.08.2014 у сумі 102 302,43 грн., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Крім того, 20.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд вищевказаних рішень у справі №2а-1870/8103/12 за нововиявленими обставинами.
В обґрунтування нововиявлених обставин ОСОБА_1 зазначено про помилковість застосованого судами розміру середньоденного заробітку в сумі 207,51 грн. та необхідність врахувати розмір заробітної плати, вказаний у довідці про його заробітну плату за червень-липень 2012 року від 07.02.2020 № 18-308вих-20 та визначити розмір середньоденної заробітної плати в сумі 263,18 грн.
Одночасно з цим заявник ставив питання про стягнення 49 815,61 грн. - суми, на яку збільшується розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, якщо обрахунки здійснити, виходячи із середньоденної заробітної плати розміром 263,18 грн., замість 207,51 грн., як це здійснив суд у справі № 2а-1870/8103/12.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2020, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2020, у відкритті провадження про перегляд цієї справи за нововиявленими обставинами відмовлено.
Таким чином, на момент звернення позивача до суду з цим позовом рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2014 набрало законної сили.
Тобто, спір щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 28.08.2012 по 18.08.2014 вже вирішений судами адміністративної юрисдикції.
При цьому формулювання позовної вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення 49 815,61 грн., як різниці сум розрахунків, не змінює ані предмет, ані підстави спору, який є ідентичним, що у справі № 2а-1870/8103/12 та у цій справі, і стосується саме питань оплати за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання рішення суду.
Отже, при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або, при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов тотожність предмета позову зберігається.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 9901/433/18.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Умовами застосування цієї підстави для закриття провадження є: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду (про відмову у відкритті провадження чи закриття провадження); набрання судовим рішенням в іншій справи законної сили.
Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.
Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 813/4138/17, від 13.07.2020 у справі № 620/3960/19, від 06.08.2020 у справі № 804/3940/17, від 30.01.2020 у справі № 817/831/18, від 07.05.2020 у справі № 815/7087/16, від 30.01.2020 у справі № 2а-161/11, від 31.10.2019 у справі № 1340/5813/18, яка згідно ч.4,5 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень та враховується іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Таким чином, вимоги про додаткове стягнення 49 815,61 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з підстав звернення до суду, у зв`язку з помилковістю застосованого судом розміру середньоденного заробітку) фактично направлені на здійснення переоцінки правомірності зробленого судом розрахунку, а також використання позивачем процесуального механізму перегляду рішення (постанови) суду, яке набрало законної сили.
Отже, позивач вдруге звернувся до суду із тією самою позовною вимогою до того самого відповідача, фактично з вимогою повторно переглянути рішення суду, що набрало законної сили, у справі №2а-1870/8103/12 із обґрунтуваннями невірного застосування судом середньоденного заробітку, чому судами вже надано правову оцінку із відхиленням доводів позивача з цих питань.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до п. п. 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії», п.61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги рішення суду, яке набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 238, ст.ст. 248, 256, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Провадження у справі №480/4773/20 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Сумської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - закрити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання повного тексту ухвали. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.В. Воловик