Справа № 640/4144/19
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 640/4144/19

адміністративне провадження № К/9901/24817/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України, Апеляційної комісії для розгляду апеляції ОСОБА_1 на рішення Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України, Апеляційної комісії для розгляду апеляції ОСОБА_1 на рішення Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України від 16 травня 2018 року (протокол № 3) в частині скасування рішення вченої ради Київського національного торговельно- економічного університету про присвоєння ОСОБА_1 вченого звання доцента.

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Міністерства освіти і науки України від 16 травня 2018 року № 480 «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів від 16 травня 2018 року» в частині скасування рішення вченої ради Київського національного торговельно-економічного університету від 30 листопада 2017 року, протокол № 4, про присвоєння вченого звання доцента та відмови у видачі атестата доцента ОСОБА_1 .

- визнати протиправним та скасувати пункт 7 наказу Міністерства освіти і науки України від 23 жовтня 2018 року №1146 «Про затвердження рішення Атестаційної колегії Міністерства щодо присвоєння встановлених звань і присудження наукових ступенів від 23 жовтня 2018 року», яким утворено апеляційну комісію для розгляду апеляції ОСОБА_1 на рішення Атестаційної колегії МОН від 16 травня 2018 року в частині скасування рішення вченої ради Київського національного торговельно-економічного університету присвоєння йому вченого звання доцента у складі згідно з додатком 6.

- визнати протиправним та скасувати висновок членів Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України, включених до складу апеляційної комісії, утворено для розгляду апеляції ОСОБА_1

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Міністерства освіти науки України від 18 грудня2018 року №1411 «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів від 18 грудня 2018 року» в частині затвердження рішення апеляційної комісії, утвореної для розгляду апеляції ОСОБА_1 , залишення в силі рішення Атестаційної колегії МОН від 16 травня 2018 року в частині скасування рішення вченої ради Київського національного торговельно-економічного університету від 30 листопада 2017 року, протокол № 4, про присвоєння вченого звання доцента, та відмови у видачі атестата доцента ОСОБА_1 .

- зобов`язати Атестаційну колегію Міністерства освіти і науки України та Міністерство освіти і науки України затвердити рішення вченої ради Київського національного торговельно-економічного університету від 30 листопада 2017 року, протокол № 4, про присвоєння ОСОБА_1 вченого звання доцента.

- зобов`язати Міністерство освіти і науки України видати атестат доцента ОСОБА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва суду від 15 травня 2019 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.

У поданій касаційній скарзі позивач з посиланням на неправильне застосування судам апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

В свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини, які виключають відмову у відкритті касаційного оскарження у справі розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, судом не встановлені.

У даному випадку слід зазначити, що питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Справа яка має виняткове значення для її учасника, може бути виокремлена із загальних правил розгляду адміністративних справ Верховним Судом, якщо особа яка подає касаційну скаргу, обґрунтовано довела, що саме цей випадок стосується його безпосередньо, порушує його права, свободи та інтереси.

Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, також може бути зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики.

Однак, позивачем не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості, виняткового або фундаментального значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України, Апеляційної комісії для розгляду апеляції ОСОБА_1 на рішення Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України про зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: А.Г. Загороднюк

Судді: Л.О. Єресько

В.М. Соколов