Справа № 1.380.2019.005547
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.005547 пров. № А/857/4847/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Савки С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року (головуючого судді Костецького Н.В., ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Львів о 10 год. 16 хв. повний текст рішення складено 02.03.2020) у справі №1.380.2019.005547 за позовом Приватного підприємства «Болеро-Сервіс» до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ПП «Болеро-Сервіс» 28.10.2019 звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 28.05.2019 № .

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Головне управління ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Представником позивача адвокатом Балобанов О.В. направлено засобами електронного зв`язку заяву про проведення судового засідання у його відсутності.

Згідно із частинами 1, 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розгляд апеляційної скарги здійснюється із урахування статті 313 КАС України та відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а в порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено документальну планову виїзну перевірку ПП «Болеро-Сервіс» () податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, валютного за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2017 по 31.12.2018.

За результатами проведеної перевірки Головне управління ДФС у Львівській області склало акт від 08.04.2019 № 547/14.1/31073655, відповідно до якого встановлено ПП «Болеро-Сервіс», порушення пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 135.1 статті 135, пункту 137.1 статті 137 Податкового кодексу України (далі ПК України), в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 335526,00 грн, в тому числі за 2018 рік на суму 335526,00 грн.

На підставі висновків акту від 08.04.2019 № 547/14.1/31073655, за порушення пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 135.1 статті 135, пункту 137.1 статті ПК України, Головним управлінням ДФС у Львівській області винесено податкове повідомлення-рішення від 28.05.2019 № , яким ТОВ «Болеро-Сервіс» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в розмірі 503289,00 грн. (за податковим зобов`язанням 335526,00 грн.; за штрафними санкціями 167763,00 грн.).

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що контролюючим органом протиправно прийняте податкове повідомлення-рішення, а тому його слід визнати протиправним та скасувати.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право: отримувати безоплатно від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, у тому числі від органів, які забезпечують ведення відповідних державних реєстрів (кадастрів), інформацію, документи і матеріали, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення, запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів, застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до підпунктів 44.1, 44.6 статті 41 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Статтею 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо отримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

За правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Згідно із підпунктом 134.1.1 пункту 134.1. статті 134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з пунктом 135.1. статті 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно статті 1 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», 16.07.1999 №996-XIV (далі Закон №996-XIV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Відповідно до статті 3 Закону №996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 8 Закону №996-XIV бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів. Керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів.

За змістом частин першої-другої статті 9 Закону №996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 вказаного Положення, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назву документа (форми), дату і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильності її оформлення, особистий чи електронний підпис особи, що брала участь у здійснені господарської операції. Крім того, підпис на документі може бути скріплений печаткою.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, акти, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Так, господарські операції мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Апеляційним судом встановлено, щодо господарських взаємовідносин між ПП «Болеро-Сервіс» (постачальником) та ТОВ ТВК «Львівхолод» (покупцем) 01.04.2016 укладено договір поставки № 834 відповідно до якого постачальник зобов`язується систематично, у чіткій відповідності з замовленням покупця, поставляти покупцеві товар, передбачений в Специфікаціях (додаток № 3 до договору), на умовах передбачених договором та додатками до нього.

Згідно з пунктом 1.1. додаткового договору від 01.04.2016 № 1 про надання послуг по просуванню товарів до договору поставки від 01.04.2016 № 834, з метою подальшої популяризації товарів торгових марок постачальника, а також підвищення попиту споживачів на товар, що продається в торговій мережі «Рукавичка» з використанням торгових марок постачальника, постійного збільшення обсягів продажу такого товару в цілому, покупець зобов`язується надати постачальнику, а постачальник зобов`язується прийняти та оплатити послуги щодо реклами та просування товарів торгових марок постачальника на ринках збуту, послуги по розміщенню продукції під торговими марками постачальника в місцях продажу, послуги з оперативного поповнення обсягів товарів під торговими марками постачальника на стелажах, розміщення інформації про торгові марки та, за необхідності, здійснення перепродажної підготовки товарів під торговими марками постачальника, з використанням власних матеріалів та/або матеріалів, наданих постачальником.

Відповідно до договору про внесення змін і доповнень до додаткового договору від 01.04.2016 № 1 про надання послуг по просуванню товарів до договору поставки від 01.04.2016 № 834 внесено зміни і доповнення до пункту 1.1 додаткового договору, виклавши його в наступній редакції: з метою подальшої популяризації товарів, а також підвищення попиту споживачів на товар, що продається в торговій мережі «Рукавичка», постійного стимулювання збуту товарів та збільшення обсягів продажу такого товару в цілому, покупець зобов`язується надати постачальну, а постачальник зобов`язується прийняти та оплатити послуги щодо: 1.1.1. реклами та просування товарів торгових марок постачальника на ринках збуту, розміщення інформації про товари, з використанням власних матеріалів та/або матеріалів, наданих постачальником; 1.1.2. мерчиндайзингу - послуги по викладці та розміщенню товарів; 1.1.3. забезпечення повного асортименту фасованого та/або вагового товару ТМ «Аквамарин», ТМ «Кава», ТМ «Старт», ТМ «Віденська кава», ТМ «Кава старого Львова», ТМ «Ахмад», ТМ «Добродія», ТМ «Бабусин продукт», ТМ «Преміум», ТМ «АСП» в торгівельних точках покупця, послуги з оперативного поповнення обсягів товарів на стелажах.

02.04.2018 між ПП «Болеро-Сервіс» (постачальником) та ТОВ ТВК «Львівхолод» (покупецем) укладено договір поставки № 688 відповідно до якого постачальник зобов`язується систематично, у чіткій відповідності з замовленням покупця, поставляти покупцеві товар, передбачений в Специфікаціях (додаток № 3 до договору), на умовах передбачених договором та додатками до нього.

Згідно з пунктом 1.1. додатковим договором від 01.04.2018 № 1 про надання послуг по просуванню товарів до договору поставки від 02.04.2018 № 688 з метою подальшої популяризації товарів торгових марок постачальника, а також підвищення попиту споживачів на товар, що продається в торговій мережі «Рукавичка» з використанням торгових марок постачальника, постійного збільшення обсягів продажу такого товару в цілому, покупець зобов`язується надати постачальнику, а постачальник зобов`язується прийняти та оплатити послуги щодо реклами та просування товарів торгових марок постачальника на ринках збуту, послуги по розміщенню продукції під торговими марками постачальника в місцях продажу, послуги з оперативного поповнення обсягів товарів під торговими марками постачальника на стелажах, розміщення інформації про торгові марки та, за необхідності, здійснення перепродажної підготовки товарів під торговими марками постачальника, з використанням власних матеріалів та/або матеріалів, наданих постачальником.

Відповідно до додаткового договору № 39 від 30.11.2018 до договору від 02.04.2018 № 688, ТОВ ТВК «Львівхолод» надає ПП «БОЛЕРО-СЕРВІС» послуги, здійснення яких створює умови для збільшення обсягів реалізації товару за договором поставки № 688 від 02.04.2018 та представленням товару кінцевому споживачеві в Мережі точок роздрібної торгівлі ТОВ ТВК «Львівхолод», а саме: послуги з проведення рекламних компаній (т.т. виконання робіт по доведенню до споживачів спеціальної інформації про повари, торгові марки, акцію) шляхом проведення промоційних акцій, виготовлення та розміщення POS-матеріалів та/або розміщення інформації про товари в друкованих носіях рекламної інформації (розсилочних листівках, проспектах, банерах, тощо), в прикасових зонах точок роздрібної торгівлі; зобов`язання покупця (ТОВ ТВК «Львівхолод») з позначення товару постачальника (ПП «БОЛЕРО-СЕРВІС») спеціальними цінниками, що буде значно виділяти цей Товар серед інших подібних товарів, що розміщені на тій же полиці, що й товар постачальника.

Згідно вказаних договорів складено акти приймання виконаних робіт (наданих послуг): від 31.01.2018 на суму 175474,46 грн.; від 28.02.2018 на суму 236441,71 грн.; від 31.03.2018 на суму 269974,71 грн.; від 30.04.2018 на суму 99 846,93 грн.; від 31.05.2018 на суму 73 780,95 грн.; від 30.06.2018 на суму 113 740,13 грн.; від 31.07.2018 на суму 65 670,52 грн.; від 30.09.2018 на суму 184 784,00 грн.; від 31.10.2018 на суму 264 570,27 грн.; від 30.11.2018 на суму 164 835,28 грн.; від 31.12.2018 на суму 214 916,67 грн.

До актів приймання виконаних робіт (наданих послуг) ПП «Болеро-Сервіс» долучено також додатки до актів, відповідно до яких розраховано суму грошової винагороди, що підлягає сплаті постачальником на користь покупця щодо наданих послуг. В розрахунках зазначено які саме послуги надавались відповідно договору поставки від 01.04.2016 № 834, додаткового договору від 01.04.2016 № 1 про надання послуг по просуванню товарів до договору поставки від 01.04.2016 № 834, договору поставки від 02.04.2018 № 688, додаткового договору від 30.11.2018 № 39 до договору від 02.04.2018 № 688 та надано звіти про надані послуги до акту приймання виконаних робіт (наданих послуг).

Разом з тим колегія суддів погоджується із податковим органом, яким в акті перевірки встановлено, що ПП «Болеро-Сервіс» не надано до перевірки документи, які б були належно оформлені, а саме: в актах здачі-приймання наданих ТОВ ТВК «Львівхолод» послуг не деталізовано зміст наданих послуг та їх обсяг; з даних представлених актів неможливо встановити ні змісту послуги, ні місця її надання, ні обсягу; акти не містять конкретних місць/регіонів дислокації проведених рекламних заходів та наданих послуг по просуванню товарів, не вказано фактично погоджений та досягнутий мінімальний місячний обсяг реалізації (відвантаження) товару (по видах), що є підставою для визначення сум грошової винагороди (обсяг господарської операції), не вказано місця проведення рекламних компаній, номенклатури товарів, щодо яких вони проводилися.

Судом апеляційної інстанції враховується, що у матеріалах справи відсутні і будь-які докази наявності присутності представників позивача, які мали з ним трудові відносини у магазинах торгової мережі ТОВ ТВК «Львівхолод», відсутня фотофіксація надання послуг, що є звичайною діловою практикою у таких відносинах, щодо вказаних послуг по проведенню рекламних компаній шляхом проведення промоційних акцій, виготовленню та розміщенню POS-матеріалів та/або розміщення інформації про товари в друкованих носіях рекламної інформації (розсилочних листівках, проспектах, банерах, тощо), в прикасових зонах точок роздрібної торгівлі та інших послуг. Не надано позивачем і документів, що відображають результати вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, визначення відносної динаміки продажу продукції у торгівельній мережі, визначення об`єму продаж товарів торгівельних точках, а також вплив таких результатів на умови Договорів, укладених у подальшому позивачем з його контрагентами, тобто доказів досягнення розумної економічної мети завдяки взаємовідносинам між ними.

Слід зазначити, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які мають складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Однак критерієм зменшення бази оподаткування податку на прибуток та податку на додану вартість є можливість на підставі наявних документів зробити беззаперечний висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання доходу. А відтак на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з оплатою спірних послуг, позивач повинен був надати, зокрема, документи, що свідчать про фактичне виконання постачальником конкретних видів послуг та про результат виконання кожної послуги у вигляді звіту, висновку тощо.

Крім того угодами обумовлено значний обсяг виконання послуг, однак, під час розгляду справи не надано відомостей щодо наявності у контрагента трудових ресурсів для виконання вказаних операцій у розгалуженій мережі торгових точок ТОВ ТВК «Львівхолод», акти здачі-приймання наданих послуг не розкриваю зміст наданих послуг та їх обсяг, оскільки є однотипними, з них неможливо встановити змісту послуги, місця її надання, обсягу, а тому колегія суддів вважає, що ПП «Болеро-Сервіс» не підтверджено первинними документами проведені господарські операції із ТОВ ТВК «Львівхолод» внаслідок чого занижено об`єкт оподаткування з податку на прибуток за 2018 рік на суму 1864035,63 грн.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Колегія суддів з огляду на вищевикладене дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні заявленого позову, оскільки відповідачем доведено правомірність свого рішення.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 12 березня 2019 року по справі № 826/14489/16, від 15 травня 2019 року по справі №820/6553/16, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд апеляційної інстанції виходить з приписів статті 139 КАС України, а такі не підлягають стягненню на користь суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року у справі №1.380.2019.005547 скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову Приватного підприємства «Болеро-Сервіс» до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.Й. Коваль

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 15.10.2020