Справа № 420/505/20
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

О К Р Е М А Д У М К А
24 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/505/20
Як убачається з матеріалів справи Товариство з обмеженою відповідальністю «М.В. Карго» (надалі Товариство, позивач) звернулось до суду з позовом та, посилаючись на порушення відповідачем вимог Закону України «Про морські порти України» щодо захисту економічної конкуренції, просило суд: - визнати протиправними дії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (надалі Державне підприємство, відповідач), що полягають у відмові застосовувати при справлянні портових зборів знижки для суден, що заходять у морський порт «Південний» для виконання операцій з навантаження-розвантаження навалювальних вантажів біля причалу №25;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не застосуванні при справлянні портових зборів знижки для суден, що заходять у морський порт «Південний» для виконання операцій з навантаження-розвантаження навалювальних вантажів біля причалу №25;
- зобов`язати Державне підприємство застосувати для суден, що заходять до акваторії морського порту «Південний» для виконання операцій з навантаження-розвантаження навалювальних вантажів біля причалу №25 знижку зі ставок усіх видів портових зборів у розмірі 50 відсотків.
Крім іншого в позовній заяві зазначено: «…необхідність встановлення такої знижки для суден, які обслуговуються біля причалу №25, зі ставок усіх видів портових зборів у запропонованому розмірі, зумовлено перш за все необхідністю дотримання законодавства про захист економічної конкуренції, як це передбачено Законом України «Про морські порти».
За наслідками розгляду адміністративного позову Одеським окружним адміністративним судом 12 червня 2020 ухвалено рішення про часткове задоволення адміністративного позову.
Суд першої інстанції: - визнав протиправними дії Державного підприємства, що полягають у відмові застосовувати при справлянні портових зборів знижки для суден, що заходять у морський порт «Південний» для виконання операцій з навантаження-розвантаження навалювальних вантажів біля причалу №25; - визнав протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не застосуванні при справлянні портових зборів знижки для суден, що заходять у морський порт «Південний» для виконання операцій з навантаження-розвантаження навалювальних вантажів біля причалу №25; - зобов`язав Державне підприємство застосувати для суден, що заходять до акваторії морського порту «Південний» для виконання операцій з навантаження-розвантаження навалювальних вантажів біля причалу №25 знижку зі ставок усіх видів портових зборів не гірше за тих, які застосовуються до інших суб`єктів та суден, що виконують операції в порту «Південний»; у задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Приймаючи означене рішення суд попередньої інстанції, виходив з того, що відповідачем надано знижку у розмірі 50 відсотків зі ставок усіх портових зборів для суден, зокрема тих, що здійснюють вантажні операції біля причалів №15 та №16 (стосовно такого ж роду вантажів, перевантаження яких також здійснюється позивачем у морському порту «Південний»), така ж знижка має бути надана й для суден, що здійснюють вантажні операції і біля причалу №25 позивача, розташованого в морському порту «Південний». В іншому випадку не буде дотримано вимог законодавства України із забезпечення рівності та забезпечення економічної конкуренції суб`єктів господарювання всіх форм власності, в тому числі рівності прав усіх суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у морському порту. Ненадання такої знижки призводить до порушення вимог законодавства щодо необхідності сприяння розвитку конкуренції та заборони вчиняти будь-які неправомірні дії, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію, порушує принципи функціонування та розвитку морських портів України, не відповідає цілям створення Адміністрації морських портів України.
Тому, на переконання Одеського окружного адміністративного суду, відповідач необґрунтовано, недобросовісно, нерозсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, допустивши дискримінацію, відмовив позивачу у застосовуванні при справлянні портових зборів знижки для суден, що заходять у морський порт «Південний» для виконання операцій з навантаження-розвантаження навалювальних вантажів біля причалу №25.
Разом з тим, відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.
Таким чином, визначення величини знижки зі ставок усіх видів портових зборів належить до дискреційних повноважень відповідача, і суд не може підміняти собою суб`єкта владних повноважень.
В апеляційній скарзі Державне підприємство, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, повністю відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог.
Відповідач аргументував свої вимоги положеннями ч.2 ст. 22 Закону України «Про морські порти України» де передбачено, що розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики. Порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту. Крім того, суд вдався до оцінки обставин та вийшов за межі власних повноважень, що призвело до винесення рішення, яке фактично не можливо виконати, оскільки не зрозумілим є який розмір знижки необхідно застосувати для позивача 30% чи 50 %.
У поданій, з подальшими змінами від 27 липня 2020, апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «М.В. Карго» (надалі Товариство, позивач) вказує на неправильність, неповноту дослідження судом доказів і встановлення обставин у справі та застосування норм права. На переконання позивача, суд першої інстанції, встановивши обов`язок відповідача, передбачений ч.2 ст. 42 Конституції України, п.3 та п. 9 ст. 4, п.4 та п. 6 ч.1 ст. 13 та п. 15 ст. 15 Закону України «Про морські порти України» створити рівні і конкурентні умови ведення господарської діяльності та отримання послуг у морському порту, факт надання знижок зі ставок усіх видів портових зборів для суден, щодо яких виконуються вантажні операції на інших причалах морського порту «Південний», повинен був винести рішення про зобов`язання Державного підприємства встановити визначений відсоток знижки (50%), що вже був встановлений відповідачем для суден, які обслуговуються біля причалів інших суб`єктів. Товариство вважає, що у випадку, який розглядається в цьому спорі, відповідач позбавлений дискреційного розсуду з огляду на обов`язок створити саме рівні, тобто такі ж самі, умови ведення господарської діяльності в морському порту, а також з огляду на вже встановлені знижки до ставок усіх видів портових зборів стосовно причалів інших суб`єктів господарської діяльності.
З огляду на викладене Товариство просило суд апеляційної інстанції змінити резолютивну частину рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 та викласти її у такій редакції: - позовну заяву Товариства до Державного підприємства задовольнити повністю; - визнати протиправними дії відповідача, що полягають у відмові застосувати при справлянні портових зборів знижки для суден, що заходять у морський порт «Південний» для виконання операцій з навантаження-розвантаження навалювальних вантажів біля причалу №25; визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства , що полягає у не застосуванні при справлянні портових зборів знижки для суден, що заходять у морський порт «Південний» для виконання операцій з навантаження-розвантаження навалювальних вантажів біля причалу №25; - зобов`язати відповідача встановити знижку у розмірі 50% зі ставок усіх видів портових зборів для суден, що заходять та виходять до та з акваторії морського порту «Південний» для і після виконання операцій з навантаження-розвантаження генеральних та навалювальних вантажів біля (через) причал №25 морського порту «Південний».
У відзиві на апеляційну скаргу Товариство вказало на необґрунтованість доводів апеляційної скарги Державного підприємства та просило суд залишити її без задоволення.
24 вересня 2020 П`ятим апеляційним адміністративним судом ухвалено постанову про відмову у задоволенні апеляційних скарг Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», Товариства з обмеженою відповідальністю «М.В. Карго» та залишення рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 без змін.
Приймаючи вказане рішення суд апеляційної інстанції виходив з того, що між сторонами склалися адміністративні публічно правові відносини, а тому спір підлягає розгляду у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.
Я не згодний з судовим рішенням П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 у справі за апеляційними скаргами Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», Товариства з обмеженою відповідальністю «М.В. Карго» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «М.В. Карго» до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії з наступних підстав.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України: «…публічно-правовий спір спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень і спір виник у зв`язку із виконанням або не виконанням такою стороною зазначених функцій…».
При цьому, термін суб`єкт владних повноважень, законодавцем визначено у такому значенні «орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг».
Згідно до п. 1 ч. 1 Закону України «Про морські порти»: «Адміністрація морських портів України - державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об`єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту)».
« 1. Адміністрація морських портів України утворюється з метою:
1) утримання та забезпечення ефективного використання державного майна, переданого їй в господарське відання, у тому числі модернізації, ремонту, реконструкції та будівництва гідротехнічних споруд, інших об`єктів портової інфраструктури, розташованих у межах території та акваторії морського порту;
2) надання послуг суднам на підходах і безпосередньо в акваторії морського порту для їх безпечного судноплавства, маневрування та стоянки;
3) організації та забезпечення безпечної експлуатації об`єктів портової інфраструктури державної власності, у тому числі гідротехнічних споруд, систем забезпечення безпеки мореплавства, розташованих у межах території та акваторії морського порту;
4) організації та забезпечення безпеки мореплавства;
5) збору та обліку даних, що вносяться до Реєстру морських портів України;
6) організації розроблення та виконання плану розвитку морського порту, підготовки пропозицій щодо його вдосконалення;
7) організації та координації аварійно-рятувальних робіт;
8) організації робіт з підйому затонулого майна в акваторії морського порту;
9) забезпечення дотримання законодавства про охорону навколишнього природного середовища, у тому числі шляхом участі в межах визначеної законодавством компетенції у виявленні випадків скидання суднами (плавзасобами) забруднюючих речовин у межах акваторії порту.
Порядок взаємодії адміністрації морських портів та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, із забезпечення дотримання законодавства про охорону навколишнього природного середовища у разі виявлення випадків скидання суднами (плавзасобами) забруднюючих речовин у межах акваторії порту встановлюється Кабінетом Міністрів України;
10) забезпечення проведення робіт з ліквідації наслідків забруднення території та акваторії морського порту;
11) надання допомоги потерпілим;
12) визначення районів обов`язкового використання буксирів;
13) справляння та цільового використання портових зборів;
14) координації своєї діяльності та діяльності капітана морського порту, лоцманської служби, власників морських терміналів, портових операторів, інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у морському порту, у разі виникнення стихійного лиха, аварій, катастроф, інших надзвичайних ситуацій, що потребують взаємодії» - стаття 15 Закону України «Про морські порти»
15) забезпечення створення рівних і конкурентних умов ведення господарської діяльності та отримання послуг у морському порту;
16) контролю і підтримання оголошених глибин.
Наведене дає підстави для висновку, що Адміністрація морських портів України поряд з виконанням владних управлінських функцій визначених законодавством, на підставі договорів (цивільно-правових угод) надає послуги та забезпечує створення рівних конкурентних умов, тобто проводить господарську діяльність у морському порту.
У випадку, що розглядався судом позивач фактично звернувся до суду за захистом від порушення вимог законодавства щодо необхідності сприяння розвитку конкуренції, вчинення будь-яких неправомірних дії, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.
Статтею першою Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено значення терміну економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку;
За статтею 2 Закону України «Про захист економічної конкуренції»: «1. Цим Законом регулюються відносини органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю із суб`єктами господарювання; суб`єктів господарювання з іншими суб`єктами господарювання, із споживачами, іншими юридичними та фізичними особами у зв`язку з економічною конкуренцією.
2. Цей Закон застосовується до відносин, які впливають чи можуть вплинути на економічну конкуренцію на території України».
Отже, питання відмови Адміністрації морських портів України застосувати при справлянні портових зборів знижки для суден, що заходять у морський порт, відносно одного із суб`єктів господарювання, безпосередньо пов`язане з захистом економічної конкуренції.
При цьому, згідно до ч. 4. Статті 4, вищезгаданого Закону, - «Державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб`єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України».
Статтею 36 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено підстави для початку розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції: «1. Органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за:
заявами суб`єктів господарювання, громадян, об`єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції;
поданнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;
власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України.
За результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про:
визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;
припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;
зобов`язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю;
визнання суб`єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;
примусовий поділ суб`єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;
блокування цінних паперів;
усунення наслідків порушень законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема усунення чи пом`якшення негативного впливу узгоджених дій, концентрації суб`єктів господарювання на конкуренцію (ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції»)
Звертаю увагу на те, що статтею 60, вказаного вище Закону, чітко визначено юрисдикцію суду на який поширюється розгляд справ про оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України господарський суд.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України: «Суд закриває провадження у справі: 1) якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства».
Так як правовідносини, що склалися між Адміністрацією морських портів України та Товариством з обмеженою відповідальністю «М.В. Карго» можна визначити як такі, що пов`язані з захистом економічної конкуренції, справа не може розглядатись за правилами адміністративного судочинства.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 необхідно скасувати, а провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «М.В. Карго» про визнати протиправними дії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» закрити.

Суддя: Димерлій О.О.