Справа № 520/3008/2020
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 р. № 520/3008/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 поверх) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо непризначення та невиплати з 07.10.2019 ОСОБА_1 пенсії за вислугу років 26 років 03 місяці відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII. Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.10.2019 №2170, щодо відмови в призначенні та виплати з 07.10.2019 ОСОБА_1 пенсії за вислугу років 26 років 03 місяці відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VІІ. Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати з 07.10.2019 ОСОБА_1 пенсію за вислугу років 26 років 03 місяці відповідно до ч.1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697- VІІ. Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняти рішення (розпорядження) щодо призначення та виплати з 07.10.2019 ОСОБА_1 пенсію за вислугу років 26 років 03 місяці відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697- VІІ.

Відповідно до ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з липня 2004 року проходив службу в органах військової прокуратури, яка входить до структури прокуратури України.

Відповідно до наказу військового прокурора об(єднаних сил від 04.09.2019 №549-к та розрахунку вислуги від 01.09.2019, станом на 01.09.2019 позивач має вислугу років: 26 років 03 місяці, у тому числі на посадах прокурора: 15 років 02 місяці.

07.10.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення та виплати пенсії відповідно до ч.1 ст.86 ЗУ «Про прокуратуру».

Рішенням відділу з питань перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.10.2019 №170 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії працівникам органів прокуратури, призначеної згідно з ЗУ «Про прокуратуру», у зв?язку з відсутністю необхідного стажу роботи за вислугою років 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, в кому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відсутні підстави в призначенні пенсії позивачу за вислугою років відповідно до ЗУ «Про прокуратуру», у зв?язку з відсутністю необхідного стажу роботи за вислугою років 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи 11.10.2019 рішення №179 про відмову позивачу в призначенні пенсії працівникам органів прокуратури, призначеної згідно з ЗУ «Про прокуратуру», відповідач посилався на відсутність у позивача необхідного стажу роботи за вислугою років 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

При цьому, відповідач зазначив, що на підставі наданих ОСОБА_1 документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, стаж роботи заявника за вислугою років на день звернення 17 років 3 місяці 4 дні, з них стаж роботи на посадах прокурорів 13 років 1 місяць 3 дні.

З витягу із послужного списку підполковника юстиції ОСОБА_1 вбачається, що з 01.08.2003 по 26.06.2004 позивач зарахований курсантом Військово-юридичного факультету НЮАУ ім. Я. Мудрого (наказ начальника ВЮФ №80 від 01.08.2003; згідно наказу МОУ №382 від 26.06.2004 позивач зарахований до списків особового складу Збройних Сил України та відряджений до Генеральної прокуратури; наказом МОУ №382 від 26.06.2004 позивач відряджений до Генеральної прокуратури України; наказом ВППРУ №18 о/с від 28.07.2004 позивач призначений на посаду слідчого Військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України; наказом ВППРУ №13 о/с від 26.09.2005 позивача призначено старшим слідчим Військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України; наказом №13 о/с від 28.07.2006 прзивача призначено помічником військового прокурора Військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України; наказом ВППРУ №18 о/с від 01.10.2008 позивача призначено старшим помічником військової прокуратури; наказом №32 від 17.12.2010 позивача призначено прокурором відділу нагляду за додержанням законів у військових формуваннях; наказом ВППРУ №5 о/с від 07.02.2011 позивача призначено заступником військового прокурора; наказом МОУ №599 від 26.07.2012 ВППРУ №66 к від 14.08.2012 позивача звільнено з військової служби у запас на підставі п. «г» (у зв?язку із скороченням штатфів) ч.6 ст.26 ЗУ «Про військовий обов?язок та військову службу»; наказом ВППРУ №66 к від 14.08.2012 позивача призначено заступником прокурора Миколаївської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України; згідно наказу МОУ №52 к від 29.01.2015 позивачем укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ; наказом ВП ПРУ №56 к від 31.01.2015 позивача призначено заступником військового прокурора; з 20.07.2015 позивач залучений до проведення антитерористичної операції з 20.07.2015 наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ від 23.07.2015 № 204; згідно наказу ГПУ №252 вк від 14.07.2015 позивач виконував обов?язкі прокурора третього відділу Військової прокуратури Донецького гарнізону Південного регіону України; наказом ВП САТО №46 к від 01.09.2015 позивача призначено прокурором відділу представництва інтересів громадянина або держави, протидії корупції у воєнній сфері; наказом тво першого заступника начальника Генерального штабу ЗСУ від 08.06.2018 №8/ДСК позивач залучений до сил та засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецікій і Луганській областях з 01.05.2018; наказом ВПОС №1 к від 10.05.2018 позивач призначений прокурором відділу представництва інтересів громадянина або держави, протидії корупції у воєнній сфері; наказом ВПОС № 77 к від 05.02.2019 позивача призначено прокурором відділу предстаництва інтересів держави, протидії корупції у військоій сфері.

Згідно розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію підполковник юстиції ОСОБА_1 має загальну вислугу років 26 років 03 місяці 08 днів, у тому числі на посадах прокурора 15 років 02 місяці.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Зарахування строку участі в антитерористичній операції до стажу роботи відповідно до ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на службі в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу, військовій службі в Збройних Силах, органах і військових формуваннях Служби безпеки, Службі зовнішньої розвідки; служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до пункту «ж» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби державні службовці та працівники навчальних, медичних закладів та науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України або поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь- яких посадах.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про державну службу» дія цього Закону поширюється на державних службовців, окрім іншого, й органів прокуратури.

Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Отже, визначальною підставою для пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування до стажу роботи, який дає право прокурорам на пенсію за вислугу років є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певних категорій, для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, щомісячного грошового утримання чи інших соціальних виплат.

Посилання відповідача про неможливість зарахування до вислуги років для призначення пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру» відповідну службу на пільгових умовах є хибним, оскільки можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і повинна пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а - зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний період часу.

Щодо відсутності відомостей у базі даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, необхідно зазначити, що відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV з 01.01.2004 страховий стаж обчислюється за даними, які містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі по тексту-Реєстр застрахованих осіб).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру. При цьому, час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Аналогічні вимоги передбачено статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011 -XII (далі - Закон №2011-XII). Зокрема, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ визначено, шо основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.

Статтею 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI пенсійний орган наділено правом на отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості для виконання органами Пенсійного фонду функцій, передбачених цим Законом.

Окрім того, суд зазначає, що згідно статті 62 Закону № 1788-XII та підпункту 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.12.2005 №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Також, суд зазначає, що позивач закінчив Військово - юридичний факультет Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого 26.06.2004, здобув кваліфікацію юриста, офіцера військового управління тактичного рівня та наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 26.06.2004 №382 був відряджений із залишенням на військовій службі до Генеральної прокуратури України, що підтверджується витягом з послужного списку, копією диплому серії НОМЕР_1 виданим 30.06.2004 року та додатком до диплому.

Однак, як встановлено судом, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити стаж та вислугу позивача та не надано належну правову оцінку періодам служби позивача, які повинні зараховуватись до вислуги років.

Відтак, рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійною законодавства ГУ ПФ України в Харківській області від 11.10.2019 №170, щодо відмови в призначенні та виплати позивачу пенсії за вислугу років відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскільки суд, встановив, що належним, достатнім та ефективним способом захисту прав позивача є скасування рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за вислугу років, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій ГУ ПФ України в Харківській області щодо не призначення та не виплати позивачу пенсії за вислугу років відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФ України в Харківській області прийняти рішення (розпорядження) щодо призначення та виплати з 07.10.2019 позивачу пенсії за вислугу років 26 років 03 місяці відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ, суд зазначає наступне.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Також суд зазначає, що матеріали справи не містять заяви позивача про призначення пенсії з доданими документами, що надало б суду можливість беззаперечно стверджувати про відповідність поданих документів кількісному та якісному критерію.

З огляду на висновки суду про протиправність оскаржуваного рішення відповідача, суд, з метою належного відновлення порушених права позивача, вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФ України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 07.10.2019 щодо призначення та виплати, пенсії за вислугу років відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ, з урахуванням висновків суду.

Оскільки, суд не зобов`язав відповідача прийняти рішення про призначення пенсії, позовні вимоги щодо зобов`язання ГУ ПФ України в Харківській області призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років 26 років 03 місяці відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», не підлягають задоволенню.

Позивач, звертаючись до суду із позовом, порушив питання, що стосується здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи статті 2, 3, 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень, суд не вбачає підстав для встановлення контролю за виконанням даного рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог адміністративного позову.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 поверх) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійною законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.10.2019 №170 щодо відмови в призначенні та виплати ОСОБА_1 пенсії працівникам органів прокуратури, призначеної згідно з ЗУ «Про прокуратуру».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.10.2019 щодо призначення та виплати пенсії за вислугу років відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ, з урахуванням висновків суду.

В іншій частиніпозову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко