Справа № 205/5104/20
Суддя: Приходченко О. С.
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

16.10.2020 Єдиний унікальний номер 205/5104/20
Єдиний унікальний номер 205/5104/20
Провадження № 2а/205/120/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку термінової справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до заступника командира взводу № 2 роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Алексєєва Олександра Васильовича про скасування постанови та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив адміністративний позов до заступника командира взводу № 2 роти № 4 батальйону № 2 УПП у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Алексєєва О.В. про скасування постанови та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, який надійшов до суду 10 липня 2020 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року позов залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з додержанням вимог п.п. 2, 4, 7, 11 ч. 5 ст. 160, ч.ч. 1, 3 ст. 161 КАС України, з метою усунення яких 20 серпня 2020 року позивачем було надано виправлений позов та квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 серпня 2020 року адміністративний позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження у справі в порядку термінової адміністративної справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року Департаменту патрульної поліції Національної поліції України було відмовлено у задоволенні клопотання про залучення Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Позивач у своєму позові посилався на те, що 01 липня 2020 року постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2766894 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Зі змісту постанови слідує, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом без переднього номерного знаку, при перевірці документів не надав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4.а ПДР - керування ТЗ особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на ТЗ, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на ТЗ, а також полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вважає вказану постанову незаконною, та винесену з порушенням вимог до її форми, змісту та порядку винесення, при розгляді справи не було з`ясовано і доведено обставини, які б свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення; відносно нього не складалися протоколи щодо порушень ПДР та не оформлювалися матеріали ДТП, а тому підстав вимагати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у інспектора не було. Тому вважають, що відповідачем не об`єктивно було з`ясовано обставини справи, проігноровано очевидну відсутність складу адміністративного правопорушення, чим порушено всебічний розгляд справи. Просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач заступник командира взводу № 2 роти № 4 батальйону № 2 УПП у Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Алексєєв О.В. у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Направив до суду відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що 01 липня 2020 року ним було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Постанова повністю відповідає вимогам, визначеним п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі. Розгляд справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності відбувається в скороченому провадженні на місці його вчинення. Виявивши транспортний засіб, в діях водія якого вбачалося порушення вимог чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, інспектором було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу та розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Враховуючи зазначені приписи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Після виявлення факту вимог ПДР та зупинки транспортного засобу, відповідачем було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини, роз`яснено його права, позивача було ознайомлено з матеріалами справи, а саме: з відеозаписом з автомобільного реєстратора. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи надано не було. Надати зазначений відеозапис відповідач можливості не має, оскільки строк його зберігання закінчився. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог і справу розглядати за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 липня 2020 року інспектором роти № 2 батальйону № 1 УПП ГУ НП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Алексєєвим О.В. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову по справі про адміністративні правопорушення серії ЕАМ № 2766894, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 7).

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 01 липня 2020 року о 17 годині 48 хвилини, на пр. Івана Мазепи, біля буд. 29 у м. Дніпрі, керуючи автомобілем без переднього номерного знаку, при перевірці документів не надав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4.а ПДР (а.с. 7).

Зазначену постанову в справі про адміністративне правопорушення після її винесення було вручено позивачеві як правопорушнику.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

На підставі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 3 статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Абзацом 4 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За таких обставин, достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами, одним з яких є фото чи відеозапис.

Так ПДР, які відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Зокрема, п.п. «а» п. 2.4 ПДР встановлено обов`язок водієві на вимогу поліцейського зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити документи, зазначені у п. 2.1.

Пунктом 2.1 ПДР, а саме п.п. «а», «б» і «ґ» встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії).

Згідно зі ст. 222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ у сфері про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив ПДР; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Стороною позивача в даному випадку як підставу своїх позовних вимог зазначено те, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на ТЗ, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ. При цьому акцентуючи увагу суду, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. При цьому відповідачем протокол про порушення позивачем правил дорожнього руху не оформлювався та матеріали дорожньо-транспортної пригоди не складалися, тому законних підстав у відповідача вимагати від ОСОБА_1 договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не було.

При цьому судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема самою постановою серії ЕАМ № 2766894 від 01 липня 2020 року, що позивача притягнуто відповідачем до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п. 2.4.а ПДР, а саме за не пред`явлення посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, тобто, про відсутність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в оскаржуваній постанові не йдеться і за його не надання для перевірки позивач до адміністративної відповідальності не притягався. Також у постанові зазначено причину зупинки - керування транспортним засобом без переднього номерного знаку (а.с. 7).

На підставі ч. 2 ст. 9 КУпАП суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який не мав переднього номерного знаку та не пред`явлення ним на вимогу поліцейського посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, не спростовано, доказів зворотного судові надано не було і спростування цих обставин не було підставами заявленого позивачем позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Такому обов`язку суб`єкта владних повноважень протиставляється ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язок кожної сторони, у тому числі і позивача, довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду № 760/2846/17 від 14 березня 2018 року, де вказано, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений ст. 71 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Крім того, слід зазначити, що відповідач є посадовою особою, який виконує повноваження, делеговані йому державою, при здійсненні своїх службових повноважень не має упередженості і наміру притягувати до адміністративної відповідальності осіб, які не скоюють відповідні адміністративні правопорушення, сумніви щодо його компетентності у суду відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Позивачем при поданні адміністративного позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 420 гривень 40 коп., у задоволенні позовних вимог йому відмовлено, тому судовий збір у розмірі слід віднести за його рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 251, ч. 3 ст. 283 КУпАП, ст. ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) у задоволенні позовних вимог до заступника командира взводу № 2 роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Алексєєва Олександра Васильовича (місце роботи: 49000, м. Дніпро, пл. Троїцька, буд. 2а) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Судові витрати у розмірі 420 гривень 40 коп. віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: