Справа № 380/7207/20
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/7207/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 91 від 04 серпня 2020 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з березня 2020 року;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, , місцезнаходження: м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме сплачений при поданні позову судовий збір та витрати на правову допомогу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до записів у трудовій книжці його загальний стаж роботи становить 37 років 30 днів, із яких 23 роки 8 місяців та 12 днів він пропрацював за професією (посадою) електрозварник ручного зварювання та електрогазозварник у ЛМКП «Львівтеплоенерго», що підтверджується Довідкою про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 72-к від 02 липня 2020 року. Вказує, що професія електрозварника (електрогазозварника) передбачена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, а саме у розділі ХХХІІІ «Загальні професії», п. 33, код КП 7212, ДК-003-2010. У лютому 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак рішенням № 91 від 04 серпня 2020 року йому відмовлено у призначенні пільгової пенсії з підстав, що в період з 06 листопада 2000 року він суміщав професію електрогазозварника із посадою слюсаря-монтажника.

Позивач вважає, що та обставина, що він працював за сумісництвом жодним чином не свідчить про те, що він не виконував основну роботу на підприємстві, а також не впливає на стаж його роботи (23 роки 8 місяців та 12 днів) за Списком № 2, оскільки згідно указаного списку необхідним для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є стаж роботи 12 років 6 місяців.

Зауважує, що оскільки записи у його трудовій книжці належним чином підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, то відповідно до положень Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, то йому не потрібно доводити свій стаж роботи шляхом подання додаткової інформації, в тому числі й уточнюючих довідок.

Також позивач звертає увагу на те, що атестація робочих місць у ЛМКП «Львівтеплоенерго» проходила систематично, що підтверджується відповідними наказами про результати чергової атестації робочих місць, а також висновками про результати експертизи якості атестації робочих місць.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до довідки № 72/2-к від 07 лютого 2020 року, виданої ЛМКП «Львівтеплоенерго», він працював електрогазозварником РКО з 16 січня 1990 року з суміщенням професії слюсаря котелень. У наказі про встановлення з 01 лютого 1995 року тарифних ставок, посадових окладів, доплат і надбавок працівникам ОДКП «Львівтеплокомуненерго» № 21а від 31 січня 1995 року доплата за суміщення професії слюсаря котелень у позивача не вказана.

З огляду на вищенаведене позивач вважає, що у відповідача не було правових підстав відмовляти йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, а тому просить адміністративний позов задоволити у повному обсязі.

У позовній заяві позивач зазначає про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат складатиметься із суми сплаченого судового збору у розмірі 1681,60 грн. та 3000,00 гривень витрат за надання правничої допомоги адвокатом.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що відповідно до записів трудової книжки позивача, позивач в період з 16 січня 1990 року по 18 січня 2002 року працював електрозварником, а з 18 січня 2002 року - електрогазозварником. В період роботи позивача за професією електрозварника чинним був Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162. Позицією 756 розділу ХХХІІІ «Загальні професії» зазначеного списку були передбачені електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, позицією 905 - електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах та позицією 906 - електрозварники ручного зварювання. Оскільки професії електрозварника та електрогазозварника визначені різними позиціями Списку № 2 та передбачають різні характери зварювання (газозварювання), то надана позивачем довідка № 72/2-к від 07 лютого 2020 року про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній потребує приведення у відповідність до записів трудової книжки та первинних документів, на підставі яких були внесені відомості у трудову книжку, з дотриманням позицій, визначених Списком № 2, який був чинним в період роботи позивача. Крім того, відповідач зазначає, що із поданих позивачем документів не випливає його зайнятість на автоматичних та напівавтоматичних машинах у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах або на ручному зварюванні. Тому, на думку відповідача, підстави для зарахування до пільгового стажу роботи позивача періоду роботи з 01 лютого 1995 року по 05 листопада 2000 року відсутні.

Також відповідач зауважує, що як слідує з долученої позивачем копії наказу від 06 листопада 2000 року № 227-к, позивачу, електрозварнику СОВіСТЕ установлено доплату за суміщення професії слюсаря-монтажника приладного обладнання в розмірі 50 відсотків тарифної ставки з 06 листопада 2000 року. Однак, професія слюсаря-монтажника приладного обладнання не передбачена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461. Тому, наявними документами не підтверджується повною мірою зайнятість позивача у шкідливих і важких умовах праці протягом повного робочого дня у період з 06 листопада 2000 року по 26 грудня 2019 року, у зв`язку з чим відсутні підстави для зарахування зазначеного періоду роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що долучена технологічна довідка № 72/Л-к від 26 грудня 2019 року про те, що позивач виконував ручне дугове зварювання складних деталей, вузлів, конструкцій і трубопроводів за професією електрозварник, зайнятий різанням та ручним зварюванням, контактною, шовною, стиковою зваркою не займався, працював на зварювальному апараті ТДМ-315 не може братися до уваги, оскільки видана без зазначення підстав її видачі.

У зв`язку з наведеним, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відповідач зазначає про те, що позивач не надав детального опису робіт для визначення розміру витрат на правову допомогу, а також договору про надання правової допомоги, у зв`язку з чим відсутні документи, які б підтверджували факт понесення позивачем витрат на правову допомогу у цій справі.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 11 вересня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін. У залученні Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до участі у справі як третьої особи без самостійних вимог відмовлено.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2020 року в задоволенні клопотання відповідача про залучення третьої особи у справі відмовлено.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) серії НОМЕР_1 (а.с.4-5) позивач:

- з 01 вересня 1980 року по 16 липня 1983 року навчався в СГ ПТУ-1 м. Львова;

- 27 липня 1983 року прийнятий помічником машиніста електровоза;

- 23 серпня 1983 року переведений слюсарем по ремонту рухомого складу третього розряду;

- 23 листопада 1983 року звільнений у зв`язку з призовом на військову службу;

- з 01 грудня 1983 року по 01 листопада 1985 року проходив службу в Радянській Армії;

- 16 грудня 1985 року прийнятий на посаду слюсаря по ремонту котельного обладнання по четвертому розряду;

- 01 жовтня 1987 року у зв`язку з переводом на нові умови оплати праці позивачу установлено четвертий розряд слюсаря по ремонту обладнання котелень;

- 16 січня 1990 року переведений електрозварником по четвертому розряду з сумісництвом професії слюсаря по ремонту обладнання котелень;

- 01 вересня 1992 року позивачу присвоєно п`ятий розряд електрозварника;

- 06 листопада 2000 року суміщає професію слюсаря-монтажника приладного обладнання;

- 18 січня 2002 року переведений в дільницю по влаштуванню вузлів обліку теплової енергії електрогазозварником по шостому розряду з доплатою за високу профмайстерність;

- 01 вересня 2005 року у зв`язку з реорганізацією переведений в службу сервісу теплової автоматики і приладів обліку теплової енергії на цю ж посаду;

- 04 травня 2006 року позивачу присвоєний шостий розряд електрогазозварника;

- 25 вересня 2006 року переведений електрогазозварником по шостому розряду;

- 01 серпня 2007 року переведений в спеціалізований ремонтно-будівельний цех електрогазозварником по шостому розряду;

- 01 березня 2012 року переміщений в дільницю з ремонту теплових мереж цього ж цеху.

Згідно із довідкою про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 72-к від 07 лютого 2020 року, виданою Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» (а.с.9) ОСОБА_1 працював повний робочий день на ЛМКП «Львівтеплоенерго» і за період з 01 лютого 1995 року по 05 листопада 2000 року та з 18 січня 2002 року по 26 грудня 2019 року виконував різання та ручне дугове зварювання складних деталей, вузлів, конструкцій і трубопроводів за професією (посадою) електрогазозварник, зайнятий різанням та ручним зварюванням, що передбачено Списком № 2, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, розділ ХХХІІІ «Загальні професії», (у всіх галузях господарства), код КП 7212, ДК-003-2010, за період з 01 лютого 1995 року по 05 листопада 2000 року та з 18 січня 2002 року по 26 грудня 2019 року - 23 роки 08 місяців 12 днів.

Вперше на ЛМКП «Львівтеплоенерго» атестація робочих місць за умовами праці була проведена у 2000 році і затверджена наказом № 82-к від 14 квітня 2000 року.

Атестація робочих місць на дільниці по влаштуванню вузлів обліку теплової енергії вперше була проведена в 2008 році і затверджена наказом № 34 від 12 лютого 2008 року.

Підприємство у період з 01 січня 1992 року працювало у ритмічному режимі, умови і характер праці, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах докорінно не змінювались.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 91 від 04 серпня 2020 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.6-8).

Уважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 91 від 04 серпня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправним, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Предметом спору у цій справі є оцінка правомірності спірного рішення відповідача № 91 від 04 серпня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Абзацом першим підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналіз вищенаведених норм законодавства вказує, що для зарахування певної роботи із шкідливими і важкими умовами праці до пільгового стажу передусім потрібно підтвердити, що виконання цієї роботи дає право на пільгову пенсію, тобто, що виконані всі умови, зазначені в статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме:

- зайнятість у шкідливих умовах праці протягом повного робочого дня (час простою, відпустки без збереження заробітної плати, тощо до пільгового стажу не зараховуються);

- виконувана робота відповідає Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України;

- підтвердження пільгової роботи результатами атестації робочих місць.

Як слідує з матеріалів справи рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 91 від 04 серпня 2020 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Підстави для відмови, зазначені у спірному рішенні відповідача, наступні:

- «відповідно до записів трудової книжки, заявник в період з 16.01.1990 по 18.01.2002 працював електрозварником, а з 18.01.2002 - електрогазозварником. В період роботи заявника за професією електрозварника чинним був Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162. Позицією 756 розділу ХХХІІІ «Загальні професії» були передбачені електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, позицією 905 - електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах та позицією 906 - електрозварники ручного зварювання. Оскільки професії електрозварника та електрогазозварника визначені різними позиціями Списку № 2 та передбачають різні характери зварювання (газозварювання), а відтак довідка № 72/2-к від 07.02.2020 року потребує дооформлення та приведення у відповідність до записів трудової книжки та первинних документів, на підставі яких було внесено відомості у трудову книжку, з дотриманням позицій, визначених Списком № 2, який був чинним в період роботи заявника»;

- «із поданих позивачем документів не випливає зайнятість на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах або на ручному зварюванні. Підстави для зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.02.1995 по 05.11.2000 відсутні»;

- «як вбачається із долученої копії наказу від 06.11.2000 року № 227-к гр. ОСОБА_1 , електрозварнику СОВіСТЕ установлено доплату за суміщення професії слюсаря-монтажника приладного обладнання в розмірі 50 % тарифної ставки з 06.11.2000 року. Право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 мають електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах, електрозварники ручного зварювання та електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням (Список виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і тяжкими умовами праці, зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, розділ ХХХІІІ «Загальні професії». Зазначена позиція на поширюється на слюсарів-монтажників приладного обладнання (…). (…) Відтак, наявними документами повною мірою не підтверджується зайнятість заявника у шкідливих і важких умовах праці протягом повного робочого дня у період з 06.11.2000 по 26.12.2019, а тому відсутні підстави для зарахування зазначеного періоду роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах»;

- «долучена технологічна довідка № 72/Л-к від 26.12.2019 про те, що ОСОБА_1 виконував ручне дугове зварювання складних деталей, вузлів, конструкцій і трубопроводів за професією електрозварник, зайнятий різанням та ручним зварюванням. Контактною, шовною, стиковою зваркою не займався. Працював на зварювальному апараті ТДМ-315. Довідка видана без підстави видачі, тому до уваги не може братися».

Оцінюючи наведені підстави для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зазначені у спірному рішенні відповідача, суд враховує таке.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзацу першого пункту 20 цього ж Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

З наявної у матеріалах справи копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 слідує, зокрема, що 16 січня 1990 року позивач переведений електрозварником по четвертому розряду з сумісництвом професії слюсаря по ремонту обладнання котелень; 01 вересня 1992 року позивачу присвоєно п`ятий розряд електрозварника; з 06 листопада 2000 року позивач суміщає професію слюсаря-монтажника приладного обладнання; з 18 січня 2002 року позивач переведений в дільницю по влаштуванню вузлів обліку теплової енергії електрогазозварником по шостому розряду з доплатою за високу профмайстерність; з 01 вересня 2005 року у зв`язку з реорганізацією позивач переведений в службу сервісу теплової автоматики і приладів обліку теплової енергії на цю ж посаду; 04 травня 2006 року позивачу присвоєний шостий розряд електрогазозварника; з 25 вересня 2006 року позивач переведений електрогазозварником по шостому розряду; з 01 серпня 2007 року позивач переведений в спеціалізований ремонтно-будівельний цех електрогазозварником по шостому розряду; з 01 березня 2012 року позивач переміщений в дільницю з ремонту теплових мереж цього ж цеху.

При цьому суд зауважує, що записи у трудовій книжці позивача є чіткими, розбірливими та містять відомості про періоди виконуваної ним роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Таким чином, наявна у матеріалах справи копія трудової книжки позивача з оформленими належним чином записами про займані посади та періоди виконуваної роботи, підтверджує спеціальний трудовий стаж позивача, а тому подання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації за таких обставин не є необхідним.

Разом з тим, у матеріалах справи наявна також довідка про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 72-к від 07 лютого 2020 року, видана позивачу Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго». Згідно указаної довідки позивач працював повний робочий день на ЛМКП «Львівтеплоенерго» і за період з 01 лютого 1995 року по 05 листопада 2000 року та з 18 січня 2002 року по 26 грудня 2019 року виконував різання та ручне дугове зварювання складних деталей, вузлів, конструкцій і трубопроводів за професією (посадою) електрогазозварник, зайнятий різанням та ручним зварюванням, що передбачено Списком № 2, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, розділ ХХХІІІ «Загальні професії», (у всіх галузях господарства), код КП 7212, ДК-003-2010. Спеціальний стаж роботи позивача за період з 01 лютого 1995 року по 05 листопада 2000 року та з 18 січня 2002 року по 26 грудня 2019 року становить 23 роки 08 місяців 12 днів. При цьому, у цій довідці зазначено, що підприємство у період з 01 січня 1992 року працювало у ритмічному режимі, умови і характер праці, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах докорінно не змінювались.

Відтак, з огляду на наявні у матеріалах справи копії трудової книжки позивача з оформленими належним чином записами про займані посади та періоди виконуваної роботи, а також довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, суд доходить висновку, що спеціальний трудовий стаж позивача за періоди роботи з 01 лютого 1995 року по 05 листопада 2000 року та з 18 січня 2002 року по 26 грудня 2019 року на посадах «електрозварника», «електрогазозварника», який дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2, є належним чином підтверджений відповідно до вимог чинного законодавства.

Щодо доводів відповідача, зазначених у спірному рішенні, про те, що «довідка № 72/2-к від 07.02.2020 року потребує дооформлення та приведення у відповідність до записів трудової книжки та первинних документів, на підставі яких було внесено відомості у трудову книжку, з дотриманням позицій, визначених Списком № 2, який був чинним в період роботи заявника», суд зазначає наступне.

Такі доводи відповідача ґрунтуються на тому, що відповідно до записів трудової книжки, позивач в період з 16 січня 1990 року по 18 січня 2002 року працював електрозварником, а з 18 січня 2002 року - електрогазозварником. В період роботи заявника за професією електрозварника чинним був Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162. Позицією 756 розділу ХХХІІІ «Загальні професії» були передбачені електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, позицією 905 - електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах та позицією 906 - електрозварники ручного зварювання. При цьому відповідач уважає, що оскільки професії електрозварника та електрогазозварника визначені різними позиціями Списку № 2, то передбачають різні характери зварювання (газозварювання).

Так, як слідує з наявної у матеріалах справи копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , позивач в період з 16 січня 1990 року по 18 січня 2002 року працював на посаді електрозварника, а з 18 січня 2002 року на посаді електрогазозварника.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Наказ № 383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

В період роботи позивача на посаді електрозварника (з 16 січня 1990 року по 18 січня 2002 року) був чинним Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Позицією 756 розділу XXXIII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 були передбачені електрогазозварники, зайняті на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а позицією 906 - електрозварники ручного зварювання.

Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461 (який був чинним в період роботи позивача на посаді електрогазозварника (з 18 січня 2002 року)) у розділі XXXIII «Загальні професії (У всіх галузях господарства)» також передбачені електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки та електрозварники ручного зварювання.

Отже, з наведеного можна дійти висновку, що вищезазначеними списками як і для «електрогазозварника» так і для «електрозварника» передбачений, зокрема, такий вид (характер) виконуваної ними пільгової роботи, як ручне зварювання. Тому, на переконання суду, сама лише назва професії - «електрогазозварник» чи «електрозварник» жодним чином не впливає на суть виконуваної «електрогазозварником» чи «електрозварником» пільгової роботи - ручного зварювання і не заперечує шкідливість чи важкість її умов та, як наслідок пільговий характер такої роботи.

У довідці про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 72-к від 07 лютого 2020 року, виданій Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» зазначено, що позивач працював повний робочий день на ЛМКП «Львівтеплоенерго» і за період з 01 лютого 1995 року по 05 листопада 2000 року та з 18 січня 2002 року по 26 грудня 2019 року виконував різання та ручне дугове зварювання складних деталей, вузлів, конструкцій і трубопроводів за професією (посадою) електрогазозварник, зайнятий різанням та ручним зварюванням.

Отже, згідно указаної вище уточнюючої довідки, в період з 01 лютого 1995 року по 05 листопада 2000 року та з 18 січня 2002 року по 26 грудня 2019 року позивач виконував, зокрема, ручне дугове зварювання, тобто такий вид (характер) пільгової роботи, який передбачений як і для «електрозварника» так і для «електрогазозварника», незалежно від того редакції яких Списків № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах були чинними у період роботи позивача.

Тому доводи відповідача про те, що оскільки професії електрозварника та електрогазозварника визначені різними позиціями Списку № 2 та передбачають різні характери зварювання (газозварювання), а відтак довідка № 72/2-к від 07 лютого 2020 року потребує дооформлення та приведення у відповідність до записів трудової книжки та первинних документів, на підставі яких було внесено відомості у трудову книжку, з дотриманням позицій, визначених Списком № 2, який був чинним в період роботи заявника, суд оцінює критично.

Щодо тверджень відповідача про те, що «із поданих заявником документів не випливає зайнятість на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах або на ручному зварюванні, суд зазначає про те, що такі доводи є безпідставними, оскільки, як підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 72-к від 07 лютого 2020 року, виданою Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» позивач виконував різання та ручне дугове зварювання складних деталей, вузлів, конструкцій і трубопроводів за професією (посадою) електрогазозварник, зайнятий різанням та ручним зварюванням. Крім того, відповідно до технологічної довідки № 72/1-к від 26 грудня 2019 року, виданої Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» (а.с.18) позивач виконував ручне дугове зварювання складних деталей, вузлів, конструкцій і трубопроводів за професією електрогазозварник, зайнятий різанням та ручним зварюванням. Працював на зварювальному апараті ТДМ - 315.

При цьому аргументи відповідача про те, що вищевказана технологічна довідка не може братися до уваги, оскільки видана без підстави її видачі, є необґрунтованими, адже відповідно до статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач, як орган, який призначає пенсію скористався наданим йому частиною першою статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» правом та перевірив обґрунтованість надання Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» технологічної довідки № 72/1-к від 26 грудня 2019 року, щодо якої у нього є сумніви в частині підстав її видачі. Крім того, відповідачем не надано жодних доказів притягнення Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до відповідальності за заподіяну державі або окремим громадянам шкоду за видачу недостовірних документів, в тому числі й вищезгаданої технологічної довідки.

Щодо посилань відповідача на те, що оскільки позивач суміщав професію слюсаря-монтажника приладного обладнання, яка не передбачена Списком виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і тяжкими умовами праці, зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, то наявними документами повною мірою не підтверджується зайнятість позивача у шкідливих і важких умовах праці протягом повного робочого дня у період з 06 листопада 2000 року по 26 грудня 2019 року, а тому відсутні підстави для зарахування зазначеного періоду роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд враховує таке.

Відповідно до пункту 2 Наказу № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Разом з тим, пунктом 10 Наказу № 383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Як встановлено судом, у довідці про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 72-к від 07 лютого 2020 року, виданій Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» чітко зазначено про те, що позивач працював повний робочий день на ЛМКП «Львівтеплоенерго» і за період з 01 лютого 1995 року по 05 листопада 2000 року та з 18 січня 2002 року по 26 грудня 2019 року виконував різання та ручне дугове зварювання складних деталей, вузлів, конструкцій і трубопроводів за професією (посадою) електрогазозварник, зайнятий різанням та ручним зварюванням, що передбачено Списком № 2, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, розділ ХХХІІІ «Загальні професії», (у всіх галузях господарства), код КП 7212, ДК-003-2010. При цьому, у довідці вказано також про те, що підприємство у період з 01 січня 1992 року працювало у ритмічному режимі, умови і характер праці, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах докорінно не змінювались.

В той же час та обставина, що, звертаючись до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, позивач подав відповідачу трудову книжку із оформленими належним чином записами про займані посади і періоди виконуваної роботи, а також уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у якій зазначено про те, що позивач працював у Львівському міському комунальному підприємстві повний робочий день, відповідач у спірному рішенні не заперечує.

Крім того, в матеріалах справи наявні індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 (а.с.12-15), у яких містяться «відомості по спеціальному стажу» позивача, як страхувальника за період з 2004 року по 2019 рік (код підстави для обліку спецстажу 3П3013Б1 - працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, і за результатами атестації робочих місць).

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 72-к від 07 лютого 2020 року, виданої Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» спеціальний стаж роботи позивача за період з 01 лютого 1995 року по 05 листопада 2000 року та з 18 січня 2002 року по 26 грудня 2019 року становить 23 роки 08 місяців 12 днів. Водночас, згідно із абзацом першим підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідним для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України є спеціальний стаж не менше 12 років 6 місяців. Тобто, наявний у позивача спеціальний стаж роботи (23 роки 08 місяців 12 днів) перевищує необхідний (12 років 06 місяців) майже удвічі. Втім, цю обставину відповідач також не врахував під час прийняття спірного рішення та не надав їй належної оцінки.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що наявні у матеріалах справи копія трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 з оформленими належним чином записами про займані посади і періоди виконуваної роботи, а також довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 72-к від 07 лютого 2020 року, виданої Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» повністю підтверджують наявний у позивача стаж роботи необхідний для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин оскаржуване рішення відповідача № 91 від 04 серпня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав відсутності у позивача необхідного стажу роботи для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши спірне рішення відповідача № 91 від 04 серпня 2020 року про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суд дійшов висновку, що воно не відповідає критеріям, які визначені у пунктах першому, третьому, п`ятому, шостому частини другої статті 2 КАС України, тому його необхідно визнати протиправним та скасувати, а першу позовну вимогу задоволити повністю.

Щодо другої позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пільгову пенсію за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з березня 2020 року, суд зазначає таке.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 818/985/18 та від 26 грудня 2019 року у справі № 810/637/18.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені, зокрема, положеннями Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з частиною 5 статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

На виконання вказаних норм Закону № 1058-IV постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до підпунктів 1-3 пункту 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Згідно з пунктом 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду у встановленому порядку.

Суд звертає увагу на те, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і поданих вперше.

При цьому, суд не може перебирати на себе компетенцію суб`єктів владних повноважень (у цьому конкретному випадку пенсійного органу) та досліджувати документи, яким не надавалась оцінка, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії.

Як уже було зазначено вище, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України відповідно до абзацу першого підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідним є дотримання таких обов`язкових умов, які мають існувати одночасно:

- досягнення віку 55 років;

- наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків;

- наявності стажу роботи на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України за результатами атестації робочих місць не менше 12 років 6 місяців.

У спірному рішенні відповідач дійшов висновку про відсутність у позивача необхідного стажу роботи для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та з цієї підстави відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, з наведеного рішення слідує, що відповідач, отримавши заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та додані до неї документи надав оцінку лише одній з обов`язкових умов, необхідних для призначення зазначеної пенсії, а саме наявності стажу роботи на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України за результатами атестації робочих місць не менше 12 років 6 місяців, однак не досліджував, не оцінював та не висловлював жодних суджень з приводу такої юридично значущої у межах спірних правовідносин умови, як наявності у позивача необхідного страхового стажу не менше 30 років у чоловіків.

Суд зазначає, що нереалізація адміністративним органом управлінської функції у цьому конкретному випадку не дозволяє суду перебрати на себе виконання повноважень такого адміністративного органу.

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 зазначив, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за результатами розгляду якої було прийнято оскаржуване рішення № 91 від 04 серпня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У зв`язку з наведеним другу позовну вимогу належить задоволити частково.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань судових витрат, а саме сплаченого при поданні позову судового збору та витрат на правову допомогу, суд враховує таке.

У позовній заяві позивач зазначає про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат складатиметься із суми сплаченого судового збору у розмірі 1681,60 грн. та 3000,00 гривень витрат за надання правничої допомоги адвокатом.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до правил статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до квитанції № ПН1112793 від 07 вересня 2020 року при зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1681,60 грн., відтак, враховуючи часткове задоволення позову судом, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 належить стягнути 840,80 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує таке.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою, другою, четвертою статті 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем не додано до матеріалів справи жодних доказів, які б підтверджували понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., а тому підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 91 від 04 серпня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за результатами розгляду якої було прийнято оскаржуване рішення № 91 від 04 серпня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. М. Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 840,80 грн. сплаченого судового збору згідно квитанції № ПН1112793 від 07 вересня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 19 жовтня 2020 року.

Суддя Клименко О.М.