Справа № 520/10430/2020
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2020 р. № 520/10430/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мар`єнко Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного позовну ОСОБА_1 до Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича, Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про визнання незаконними дій, зобов`язання скасувати постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича, Приватного виконавця Близнюкова Юрія Володимировича, в якій просить суд:

- визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А., що полягають у винесенні постанови про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 61574322 від 20.07.2020 р., та дії приватного виконавця ОСОБА_2 , що полягають у винесенні постанови ВП № 62620510 від 21.07.2020 р. про відкриття виконавчого провадження; постанови ВП № 62620510 від 21.07.2020 р. про арешт майна боржника; постанови ВП № 62620510 від 21.07.2020 р. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А. скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 61574322 від 20.07.2020 р. у розмірі 60538, 67 грн.;

- зобов`язати приватного виконавця Близнюкова Ю.В. скасувати постанову ВП № 62620510 від 21.07.2020 р. про відкриття виконавчого провадження; постанови ВП № 62620510 від 21.07.2020 р. про арешт майна боржника; постанови ВП № 62620510 від 21.07.2020 р. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем безпідставно винесені оскаржувані постанови, оскільки між позивачем та ТОВ «Кредитні ініціативи» було добровільно врегульоване питання щодо погашення заборгованості. Також, позивач зазначив, що випадково дізнався про оскаржувані постанови 27.07.2020 року, отримавши їх поштою.

Від відповідачів, через канцелярію суду, надійшли відзиви на позовну заяву, в яких вони просять відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що у даному випадку відповідачі діяли на підставі та у межах чинного законодавства України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача Матвійчук О.Т. підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача - Хоміч А.А. заперечували проти задоволення позовних вимог.

Після надання сторонами пояснень, письмових доказів, суд перейшов до розгляду справи в письмовому провадженні, враховуючи, що по даній категорії спорів підлягає застосуванню ч.1 ст.271 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду в Івано-Франківської області від 16 травня 2016 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Кредитні ініціативи» задоволено у повному обсязі.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» за Договором про іпотечний кредит № 04 - 1/178 від 15.04.2008 року - 606 198.34 грн. боргу, станом на 01.04.2015 року, з них: за кредитом - 551 511.80 грн.; по відсотках - 39 196.41 грн.; по комісії - 811,67 грн.; пеня - 14 678.46 грн., а також по 913.50 грн. судових ви грат з кожного.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10.01.2010 р. вказане рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення комісії у розмірі 811.67 грн та стягнуто замість 606198,34 грн. 605386,67 грн.

17.03.2020 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулись до приватного виконавця Бабенка Д.А. з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №345/2022/15-ц, виданого Калуським міськрайонним судом в Івано-Франківської області 23.01.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь «Кредитні ініціативи» заборгованості за договором про іпотечний кредит в розмірі 605386,67 грн.

Боржником у виконавчому листі зазначено ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

17.03.2020 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП№61574322) з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Також, у вищевказаній постанові було стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 60538,67 грн.

17.03.2020 року винесена постанова про стягнення основної винагороди приватного виконавця у розмірі 60538,67 грн. та також, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до ОСОБА_1 з листом, в якому повідомило останнього, що за Договором про іпотечний кредит № 04 - 1 178 від 15.04.2008 року утворилась заборгованість у розмірі 103182,10 доларів США та запропонувало варіант врегулювання зазначеної заборгованості наступним шляхом: за умови повернення ОСОБА_1 коштів у розмірі не менш ніж 22500 доларів США у гривневому еквіваленті по курсу НБУ до 16 07.2020 р., товариство звільнить його від подальшого виконання обов`язків за договором щодо сплати залишку заборгованості.

ОСОБА_1 погодився на такі умови та уклав з ТОВ «Кредитні ініціативи» Додатковий договір до Договору про іпотечний кредит № 04 - 1 178 від 15.04.20008 року про припинення зобов`язання переданням відступного, за умовами якого позивач вніс безпосередньо на рахунок товариства 610177,50 грн., що за курсом НБУ станом на 16.06.2020 року становило 22500 доларів США.

Вказаний факт підтверджується квитанціями №1122653 від 16.07.2020 року на суму 461680,00 грн., та №1134968 від 16.07.2020 року на суму 148497,50 грн.

До приватного виконавця надійшла заява стягувача про повне виконання боржником рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ. Ураховуючи викладене, керуючись вимогами п.9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», 20.07.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про закриття виконавчого провадження ВП № 61574322.

Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитром Анатолійовичем 20.07.2020 року винесена постанова ВП № 61574322 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 60538,67 грн. на користь приватного виконавця ВО Харківської області Бабенко Дмитра Анатолійовича.

На підставі того, що постанова про стягнення з боржника основної винагороди є виконачим документом, 21.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Юрієм Володимировичем відкрито виконавче провадження ВП №62620510 на виконання постанови від 20.07.2020 року ВП № 61574322 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди приватного виконавця у сумі 60538,67 грн.

Також, приватним виконавцем винесені постанови ВП № 62620510 від 21.07.2020 р. про арешт майна боржника, ВП № 62620510 від 21.07.2020 р. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Позивач, не погоджуючись із постановами ВП № 62620510 від 21.07.2020 р. про відкриття виконавчого провадження, ВП № 62620510 від 21.07.2020 р. про арешт майна боржника, ВП № 62620510 від 21.07.2020 р. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, звернувся до суду.

Суд зазначає, що законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу статей 1, 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом № 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно ч.3 ст.45 Закону України - основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень інших органів» - за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Стягнення з боржника додаткової винагороди приватному виконавцю, а також додаткових витрат, крім визначених Міністерством юстиції України, не допускається.

Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 року №643 «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця».

Згідно п.4 Порядку - фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково та виконавчого документа немайнового характеру в повному обсязі в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження, якщо за такими документами стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Згідно п. 19 вказаного порядку - приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження, одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

З аналізу вказаних норм випливає, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження має право на одержання винагороди.

З огляду на викладене, законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми, при цьому розмір виконавчого збору вираховується саме з фактично стягнутої суми.

Тобто, що у разі фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у повному обсязі або частково державному виконавцю виплачується винагорода у відсотковому співвідношенні від стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, якщо за таким виконавчим документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи приватним виконавцем не було забезпечено виконання виконавчого листа по справі №345/2022/15-ц, виданого Калуським міськрайонним судом в Івано-Франківської області 23.01.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь «Кредитні ініціативи» заборгованості за договором про іпотечний кредит в розмірі 605386,67 грн., оскільки боржником було сплачено борг у розмірі 610177,50 грн. у добровільному порядку, на підставі додаткового договору від 16.07.2020 року (а.с.5), за домовленістю зі стягувачем.

З матеріалів виконавчого провадження №61574322 убачається, що приватний виконавець не проводив виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання виконавчого листа по справі №345/2022/15-ц , а саме приватний виконавець не стягнув у примусовому порядку суму, зазначену у вказаному виконавчому листі.

Тобто, не дії приватного виконавця не призвели до погашення боргу, приватним виконавцем не було звернено стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника, а лише були винесені постанови про арешт майна боржника, про які позивачу не було відомо.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що у приватного виконавця не було підстав для стягнення винагороди приватного виконаця, згідно спірної постанови про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 61574322 від 20.07.2020 р. у розмірі 60538, 67 грн., а отже, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-VIII, та як наслідок постанови ВП № 62620510 від 21.07.2020 р. про відкриття виконавчого провадження, ВП № 62620510 від 21.07.2020 р. про арешт майна боржника, постанови ВП № 62620510 від 21.07.2020 р. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, також підлягають скасуванню.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11.03.2020 року № 2540/3203/18.

Судом взято до уваги те, що позивач (боржник) має право знати про дії, що вчиняються державним виконавцем під час виконання функцій покладених Законом на останнього. Така вимога Закону обумовлена, зокрема, тим, що для вчинення добровільного виконання рішення суду боржнику необхідно знати про строки протягом яких він може виконати зобов`язання добровільно, не чекаючи при цьому вжиття виконавцем заходів щодо стягнення у примусовому порядку.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 7 лютого 2018 року у справі № 810/5107/14, від 10 травня 2018 року у справі № №826/4030/16, від 16.08.2019 №520/987/19.

Верховним Судом у постанові від 16.09.2019 по справі №520/987/19 зроблено висновок про те, що за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наявність в матеріалах виконавчого провадження заяви від стягувача про виконання боргових зобов`язань боржником, а також відсутність доказів отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.03.2020 року №61574322, з урахуванням висновків Верховного Суду, суд зазначає про відсутність зв`язку між фактом виконання судового рішення та заходами примусового виконання.

Щодо позовних вимог про визнання незаконними дій приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А., що полягають у винесенні постанови про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 61574322 від 20.07.2020 р., та дії приватного виконавця ОСОБА_2 , що полягають у винесенні постанови ВП № 62620510 від 21.07.2020 р. про відкриття виконавчого провадження; постанови ВП № 62620510 від 21.07.2020 р. про арешт майна боржника; постанови ВП № 62620510 від 21.07.2020 р. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, суд зазначає, що належним захистом прав позивача є скасування вищевказаних постанов, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо строку звернення до суду, слід зазначити, що згідно поштового конверта позивач звернувся до суду 03.08.2020 року, а оскаржувані постанови позивачем було отримано 24.07.2020 року, тобто в межах 10 днів.

Таким чином, суд зазначає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України, пропорційно до частин позовних вимог, адресованих кожному відповідачу.

Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 255, 287, 295, 297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича, Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про визнання незаконними дій, зобов`язання скасувати постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 61574322 від 20.07.2020 р. у розмірі 60538, 67 грн.

Скасувати постанову Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича ВП № 62620510 від 21.07.2020 р. про відкриття виконавчого провадження.

Скасувати постанову Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича ВП № 62620510 від 21.07.2020 р. про арешт майна боржника.

Скасувати постанову Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича ВП № 62620510 від 21.07.2020 р. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) з Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича (майдан Конституції, 21/2, офіс 3а, м.Харків, 61057) суму судового збору у розмірі 2522,40 грн. (дві тисячі п`ятсот двадцять дві гривні 40 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) з Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича (вул.Молочна, 18, к.25, м.Харків, 61001) суму судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мар`єнко Л.М.