Справа № 207/638/20
Суддя: Бистрова Л. О.
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 207/638/20
№ 2-а/207/36/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.

за участю секретаря Мозоль О.О.

розглянувши у судовому засіданні у м. Кам`янське адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора четвертого батальйону четвертої роти патрульної поліції Департаменту УПП в Дніпропетровській області сержанта поліції Колісніченко Андрія Вікторовича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що 17 лютого 2020 року о 16.06 год., інспектором четвертого батальйону четвертої роти патрульної поліції Департаменту УПП в Дніпропетровській області сержантом поліції Колісніченко А.В. було складено постанову серії ЕАК № 2122212 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, якою накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_2 у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн. та визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ознаками ч.6 ст. 121 КУпАП за те, що він у м. Дніпро по пр. Гагаріна 153, керував транспортним засобом без державних номерних знаків, чим порушив п. 2.9 підп. «в» Правил дорожнього руху України.

Факт зміни прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » мав місце 08.07.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_1 виданого повторно 25.02.2020 року.

Будучи зупиненим відповідачем, він надав посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане 20.08.2011 року на ім`я ОСОБА_1 та пояснив, що здійснював керування транспортним засобом MAZDA 3, VIN НОМЕР_3 на підставі посвідчення про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 виданого 23.01.2020 року Одеською митницею Державної митної служби України. Зазначений автомобіль був увезений до України для вільного обігу його дружиною ОСОБА_5 . Номерні знаки на типу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на автомобіль не були видані митницею, що підтверджується самим посвідченням про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 виданого 23.01.2020 року. Зазначений автомобіль був придбаний з механічними пошкодженнями його задньої частини, що підтверджується фотознімками та в момент зупинення його відповідачем, він рухався до СТО для проведення відновлювального ремонту з подальшим проходженням технічної діагностики і сертифікації та постановки на облік у сервісному центрі МВС України. Вважає, що дана постанова не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, оскільки при розгляді справи не було з`ясовано і доведено обставини, які б свідчили про виявлення ознак правопорушення в його діях. Просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАК № 2122212 від 17.02.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягають.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов. Зазначає, що відповідно до п.2.9 «в» ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. Згідно з «Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затвердженими Наказом Державної митної служби України 17.11.2005 року № 1118, посвідчення про реєстрацію ТЗ документ суворої звітності, що видається митним органом власнику ТЗ (уповноваженій особі) для реєстрації цього ТЗ на ім`я особи, зазначеної в цьому документі, у реєстраційних органах у встановлений законодавством строк. Також при ввезенні в Україну придбаних громадянами транспортних засобів державна митниця вилучає номерні знаки «Транзит» іноземної держави, видає номерні знаки для разових поїздок. У графі «Примітки» декларації форми МД-7 робить запис «Номерні знаки ____ вилучено, видано № ____». Відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою КМУ від 07.09.1998 року № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Таким чином, у позивача не було законних підстав здійснювати рух автомобілем MAZDA 3 без номерних знаків 17.02.2020 року, майже через місяць після ввезення даного авто на територію України.

Щодо позовної вимоги про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань понесених позивачем витрат на правову допомогу зауважує наступне. Під час визначення розміру компенсації судових витрат питанням є співмірність витрат на правову допомогу з ціною позову, що повинно бути враховано судом. У постанові від 03.02.2004 року у справі № 36/207 Верховний Суд України зазначив, що задовольняючи позов в частині судових витрат, пов`язаних з оплатою послуг адвоката, суди першої і апеляційної інстанцій не звернули увагу, що сума судових витрат на оплату адвоката значно перевищує суму позову, при цьому не з`ясували, наскільки обґрунтовані ці витрати з розглядом справи. Таким чином, для правильного вирішення питання щодо можливості та розміру стягнення на користь позивача компенсації витрат на правову допомогу, суд повинен, крім іншого, дослідити питання співрозмірності гонорару з ціною позову (сума штрафу взагалі становить 170,00 грн.).

Як встановлено положенням ч.5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, у документах, наданих позивачем в підтвердження йому правової допомоги, жодним чином не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість послуг з посиланням на складність справи. При цьому, звертає увагу на те, що дана справа є справою незначної складності. Таким чином, розмір витрат на правову допомогу є необґрунтованим. Враховуючи, що розмір штрафу накладеного на позивача складає 170,00 грн., а витрати на юридичну допомогу в розмірі 972,60 грн., не є співрозмірними. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити за наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2122212 від 17.02.2020 року до позивача застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП. Відповідно до зазначеної постанови, 17 лютого 2020 року о 16.06 год., у м. Дніпро по пр. Гагаріна 153, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом MAZDA 3, VIN НОМЕР_3 без державних номерних знаків, чим порушив п. 2.9 підп. «в» Правил дорожнього руху України.

Факт зміни прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » мав місце ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_1 виданого повторно 25.02.2020 року.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 цієї ж статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У позовній заяві позивач стверджує, що він здійснював керування транспортним засобом MAZDA 3, VIN НОМЕР_3 на підставі посвідчення про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 виданого 23.01.2020 року Одеською митницею Державної митної служби України.

Зазначений автомобіль був увезений до України для вільного обігу його дружиною ОСОБА_5 . Номерні знаки на типу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на автомобіль не були видані митницею, що підтверджується самим посвідченням про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 виданого 23.01.2020 року.

Зазначений автомобіль був придбаний з механічними пошкодженнями його задньої частини, що підтверджується фотознімками та в момент зупинення його відповідачем, він рухався до СТО для проведення відновлювального ремонту з подальшим проходженням технічної діагностики і сертифікації та постановки на облік у сервісному центрі МВС України, тому вважає, що він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП, бо він не мав умислу на скоєння адміністративного правопорушення.

Проте, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП.

Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст. 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

В пункті 2.9 «в» Правил дорожнього руху України визначено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака.

Частиною 6 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Згідно з «Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затвердженими Наказом Державної митної служби України 17.11.2005 року № 1118, посвідчення про реєстрацію ТЗ документ суворої звітності, що видається митним органом власнику ТЗ (уповноваженій особі) для реєстрації цього ТЗ на ім`я особи, зазначеної в цьому документі, у реєстраційних органах у встановлений законодавством строк.

Також при ввезенні в Україну придбаних громадянами транспортних засобів державна митниця вилучає номерні знаки «Транзит» іноземної держави, видає номерні знаки для разових поїздок. У графі «Примітки» декларації форми МД-7 робить запис «Номерні знаки ____ вилучено, видано № ____».

Відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою КМУ від 07.09.1998 року № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Як вбачається з посвідчення про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 виданого 23.01.2020 року, транспортний засіб повинен бути пред`явлений підрозділу ДАІ МВС України, який відповідно до законодавства України вповноважений здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку ТЗ, у десятиденний строк для реєстрації.

Таким чином, у позивача не було законних підстав здійснювати рух автомобілем MAZDA 3 без номерних знаків 17 лютого 2020 року, майже через місяць після ввезення даного авто на територію України.

Таким чином, в діях позивача, які зазначені в постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 2122212 від 17.02.2020 року, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП, за що на нього було правомірно накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 170,00 грн.

Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови не порушував права позивача, діяв в межах своєї компетенції та відповідно діючого законодавства. Адміністративне стягнення застосовано відповідачем у межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора четвертого батальйону четвертої роти патрульної поліції Департаменту УПП в Дніпропетровській області сержанта поліції Колісніченко Андрія Вікторовича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.О. Бистрова