Справа № 200/5588/20
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків

16 жовтня 2020 р. № 200/5588/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мар`єнко Л.М., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення вартості речового майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Військова частина НОМЕР_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду завдану позивачу у розмірі 4738,14 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що громадянин ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних силах України (Військова частина НОМЕР_2 ) та забезпечувався майном особистого користування. В подальшому з відповідачем розірвано контракт про проходження військової служби через службову невідповідність. Вказує, що відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за вартість виданих відповідачу предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися в розмірі 4738,14 грн.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з метою стягнення вищевказаної суми в примусовому порядку.

На день розгляду справи по суті відповідач не скористався своїм правом, передбаченим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України, щодо надання відзиву на позовну заяву (відзив), інших заяв по суті справи чи клопотань до суду не надходило.

Таким чином, керуючись положеннями частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) від 16.05.2018 №104 ОСОБА_1 був зарахований в списки особового складу частини та на всі види забезпечення.

Згідно відомості № 148 обліку речового майна навчального збору (призив 1-2018) від 16.05.2018 року ОСОБА_1 був забезпечений речовим майном згідно встановленої норми.

На підставі наказу командира військової частини від 26.07.2018 від 165 по о/с ОСОБА_1 було прийнято на військову службу за контрактом до військової частини НОМЕР_1 .

На підставі наказу командира військової частини від 27.07.2018 від 166 по о/с ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення й направлений на навчання до Національної академії Національне України.

Відповідно розділу III п.3 Інструкції військовослужбовці рядового, сержанського, старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, зараховані за курсантами до вищих військових навчальних закладів, забезпечуються речовим майном згідно з нормами забезпечення, передбаченими для відповідних категорій військовослужбовців.

Факт отримання речового майна солдатом ОСОБА_1 підтверджено атестатом № 49/2018 на предмети речового майна, всього 16 назв предметів.

30.07.2018 року ОСОБА_1 зараховано до Національної академії України Національної гвардії України та укладено контракт про навчання.

28.08.2018 року відповідач відрахований з навчання та виключений зі списків перемінного складу курсантів академії.

14.09.2018 відповідач виключений зі списків особового складу Національної академії Національної гвардії України та всіх видів забезпечення, згідно з наказом начальника академії начальника НГУ від 14.09.2018 № 203 с/ч.

Як зазначив позивач, для продовження проходження військової служби ОСОБА_1 направлений до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира частини від 14.09.2018 №208 ОСОБА_1 зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення.

Проте, як зазначив позивач, ОСОБА_1 на той час перебував у лікувальному закладі, який 16.09.2018 року самовільно залишив.

За результатами службового розслідування за фактом самовільного залишення лікувального закладу, з військовослужбовцем солдатом ОСОБА_1 розірвано контракт та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2018 №38 по о/с направлений для продовження проходження строкової військової служби до патрульного батальйону частини.

Згідно довідки - розрахунку №6 на утримання вартості речового майна ОСОБА_1 отримав 16 назв речового майна термін носіння якого не закінчився на загальну суму 5494,14 грн.

Проте після проходження вищевказаним військовослужбовцем військово лікарської комісії солдата ОСОБА_1 було звільнено з військової служби (наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.11.2018 №251.

Згідно відомості № 337 нарахування грошового забезпечення військовослужбовцям строкової служби в/ч НОМЕР_1 за листопад 2018 рок з солдата ОСОБА_1 утримано 756, 00 грн.

Судом встановлено, що на теперішній час збитки, які були завдані військової частині НОМЕР_1 колишнім солдатом ОСОБА_1 в повному обсязі не відшкодовані, сума збитків що підлягає відшкодуванню військової частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 за речове майно, термін носіння якого не закінчився, складає на суму 4738, 14 грн.

Вищезазначене підтверджується довідкою розрахунком № 6 на утримання вартості речового майна, атестатом №49/2018 на предмети речового майна, відомості № 148 обліку речового майна навчального збору (призив 1-2018) від 16.05.2018, роздавальною відомістю №27 від 09.07.2018, відомість №337 нарахування грошового забезпечення військовослужбовцям строкової служби в/ч НОМЕР_1 за листопад 2018 року, наказом командира військової частини від 16.05.2018 № 104 с/ч, від 26.07.2018 № 165 с/ч, від 27.07.2018 № 166 с/ч, від 14.09.2018 № 208 с/ч, від 26.09.2019 № 38 о/с, від 27.09.2018 № 217 с/ч, від 08.11.2018 № 251 с/ч, накази начальника Національної академії НГУ від 30.07.2018 № 162 с/ч, від 28.08.2018 № 186 с/ч , від 14.09.2018 № 203 с/ч., контракт про проходження громадянином військової служби у НГУ, довідкою про стягнення.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей врегульовані Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон № 2011).

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 2011 дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Абзацами 1-2 частини першої статті 9-1 Закону № 2011 передбачено, що продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України; речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства оборони України №232 від 29 квітня 2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за № 768/28898, затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (надалі Інструкція № 232).

Згідно абзацу 7 пункту 4 розділу ІІІ Інструкції № 232 у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 листопада 1995 року №880 затверджено Перелік військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості.

Слід зауважити, що за правилами абзацу 2 пункту 9 Інструкції № 232 передбачено, що строки носіння або експлуатації предметів речового майна особистого користування, що видається офіцерам, прапорщикам, мічманам та військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, обчислюються з дня виникнення в них права на його отримання. Речове майно особистого користування, видане зазначеним особам, обліковується за місяцем виникнення права на отримання цього майна.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що сума нарахованого забезпечення, яку має відшкодувати відповідач, з урахуванням вже стягнутих коштів, складає 4738,14 грн.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем з відшкодування залишкової вартості речового забезпечення в розмірі 4738,14 грн.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що станом на дату розгляду справи судом, сума заборгованості відповідачем не сплачена, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Отже, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі вищевикладеного та Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення вартості речового майна - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 13.08.2015 року Комінтернівським РВ в м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, адреса - АДРЕСА_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) вартість виданих йому предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, у розмірі 4738,14 грн. (чотири тисячі сімсот тридцять вісім гривень 14 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мар`єнко Л.М.