Справа № 420/5542/20
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5542/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі у складі

головуючого судді Катаєвої Е.В.,

за участю секретаря судового засідання Денисенко В.О.,

представника позивача Рябоконь К.Ю.,

представника відповідача Наумової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РИСОІЛ УКРАЇНА» (вул. Транспортна, 28, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «РИСОІЛ УКРАЇНА» (далі ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА») з позовом (т.1 а.с.1-9, т.2 а.с.134-149) до Головного управління ДФС в Одеській області (далі ГУ ДФС), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.06.2020 року №;

зобов`язати ГУ ДПС внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість згідно податкової декларації з ПДВ за лютий місяць 2020 року (реєстраційний № ), заявленої ним ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА», у розмірі 1 112 873,00 грн.

Окрім того, позивач просив зобов`язати ГУ ДПС надати суду звіт про виконання судового рішення по справі №420/5542/20.

Позивач зазначив, що 20.03.2020 року ним подано до ГУ ДПС податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2020 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 19 640 302,00 грн.

В період з 29.04.2020 по 06.05.2020 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питання законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис гривень та визначеного в додатку 3 до декларації з податку на додану вартість за лютий 2020 року, за результатами якої складений акт №404/15-32-04-02/41041279 від 14.05.2020 року. На Акт були подані заперечення, які не прийняті до уваги.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 09.06.2020року №, яке згідно з актом перевірки прийняте начебто за порушення п. 198.1., 198.3. ст. 198, п.200.1., ст.200 та абзацу б) та в) п.200.4. ст. 200 ПК України по господарським відносинам з ТОВ «ЄВРО КЛУБ».

Позивач вважає, що висновки Акта перевірки не відповідають фактичним обставинам справи, а ППР, винесене на його підставі є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним (покупець) з ТОВ «ЄВРО КЛУБ» (продавець) укладено договір поставки від 30.10.2019№Р19-173 на поставку кукурудзи 3 класу (зерно насипом українського походження, врожаю 2019 року) у кількості 1500 метричних тон +/- 5% за вибором Покупця на умовах поставки DAP в місці ТОВ «СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ». Поставка товару здійснюється автотранспортом продавця. Відповідно до додаткової угоди №1 від 15.11.2019 року до Договору додано пункти поставки: TOB «М.В. Карго», Одеська обл., Лиманськийрайон, с. Визирка, вул. Морська, 1, та ТОВ «Транссервіс 2008», Одеська обл., Овідіопольський р-н, с. Молодіжне, вул. Залізнична, 3.

На думку перевіряючих згідно первинних документів, наданих до перевірки, даних ЄРПН, ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» здійснено лише документальне оформлення придбаних товарів та товарно-матеріальних цінностей, без фактичної їх поставки та виконання, формування податкового кредиту без реального здійснення господарської та іншої економічної діяльності за такими операціями.

За наявності усіх передбачених договором первинних документів відповідач ставить під сумнів реальність господарської операції між з ТОВ «ЄВРО КЛУБ» внаслідок якої відбулися зміни в структурі активів та зобов`язань наведених суб`єктів господарювання, оскільки начебто відсутні докази та інформація про купівлю такого товару ТОВ «ЄВРО КЛУБ» у продавця за ланцюгом постачання.

Позивач звертає увагу на те, що відповідач не наводить в Акті перевірки жодної інформації та фактів, які б підтверджували їх висловлення. Фактично висновки Акту містять лише цитування загальних положень нормативно-правових актів без обґрунтування нібито виявлених порушень податкового законодавства. Взагалі не вказано які саме порушення податкового законодавства допустило ТОВ «РИСОІЛ Україна».

Позивач стверджує, що ним були надані належно оформлені первинні документи щодо господарської операції з ТОВ «ЄВРО КЛУБ»: договір поставки, податкові та видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення. Жодних зауважень до первинної документації перевіркою не встановлено, її достатність та оформлення належним чином в Акті перевірки не заперечується.

Крім того, позивач звертає увагу на те, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності, якщо вони мали місце, не можуть бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту. Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

При цьому, чинне законодавство не зобов`язує і не наділяє юридичних осіб правом перевіряти діяльність їх контрагентів на предмет її відповідності законодавству, перевіряти їх первинну документацію, дані бухгалтерського та податкового обліку тощо. Більш того, суб`єкти господарювання не мають можливості здійснювати таку перевірку.

Вказані правові висновки зазначені у постановах Верховного Суду (від 27.03.2018 року по справі №816/809/17, від 12.07.2019 року у справі №808/109/18).

Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Позивач вважає безпідставним посилання в Акті перевірки на те, що ним не надано будь яких документів щодо складського обліку товарів, передбаченого вимогами розділу Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», які стосуються отримання товару від постачальників, в тому числі: складські документи; квитанція на зберігання; сертифікат на Товар; аналіз якості та витрати пов`язані з його проведенням; реєстр Товару, прийнятого на зберігання.

Позивач вказує, що в рамках проведеної перевірки, відповідач не звертався із запитом про надання вказаних документів. Також відсутні будь-які Акти про ненадання платником податків документів, пояснень, довідок, інформації тощо, які необхідні для проведення перевірки у визначений у запиті строк, відсутній акт відмови від надання або надання не в повному обсязі документів (їх копій), пояснень, довідок та інформації.

Крім того, наявність складських документів в даному випадку не є обов`язковою, адже, поставка товару здійснювалась на умовах DAP згідно Incoterms 2010.

DAP - «Поставка в місці» означає, що продавець здійснив поставку, коли товар надано у розпорядження покупця на транспортному засобі, що прибув, готовим до розвантаження у названому місці призначення. Продавець несе всі ризики, пов`язані з доставкою товару до названого місця.

За таких умов Покупець не зобов`язаний укладати договір зберігання з терміналом, що обґрунтовує відсутність складських документів на Товар.

Позивач зазначає, що факт поставки та кількість відвантаженого Товару підтверджується товарно-транспортними накладними та видатковими накладними, що були надані до перевірки та стосовно яких відсутні будь-які зауваження зі сторони відповідача.

Крім того, з метою підтвердження реальності господарської операції ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» надано відповідачу разом із Запереченнями на Акт перевірки реєстри прийнятого вантажу, складені TOB «М.В. Карго» та ТОВ «Транссервіс 2008», в яких, серед іншого, фіксувалася вага та дата приймання вантажу, марки та номери автотранспорту, яким доставлявся цей вантаж, та які відповідають таким номерам у відповідних товарно-транспортних накладних, що напряму підтверджує товарність та реальність спірних операцій. Отже, реальність вказаних господарських операцій підтверджується документами, які були складені третіми незацікавленими особами TOB «М.В. Карго» та ТОВ «Транссервіс 2008».

Таким чином, у ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» наявні та були надані до перевірки всі первинні документи, які свідчать про фактичне здійснення господарської операції, які складено у відповідності до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Податкового кодексу України.

Також позивач щодо належної обачності при виборі контрагента, походження товару та подальшого розпорядження ним зазначив, що при виборі контрагента, походження товару та подальшого розпорядження ним у ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» існують певні правила, які регламентують процес ведення договірної роботи позивача та відбір контрагентів. Вступ до господарських правовідносин з ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» можливий лише у разі надання суб`єктами господарювання документів щодо походження товару, наявності умов для здійснення відповідної діяльності та установчих документів. Оптова торгівля зерном є основним видом діяльності ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА». З огляду на це, до позову надаються первинні документи, що підтверджують придбання ТОВ «ЄВРОКЛУБ» кукурудзи у Фермерського господарства «ПІВНІЧ АГРО» та Приватного підприємства «ЯСНА-ПЛЮС», як то договори купівлі-продажу товару, податкові та видаткові накладні, звіти про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду (форма29-сг), звіти про посівні площі сільськогосподарських культур (форма 4-сг).

Товар, закуплений у ТОВ «ЄВРО КЛУБ», був в повному обсязі реалізований за контрактами №1012/1 від 10.12.2019,№2012/1 від 20.12.2019, №2211/1 від 22.11.2019 з Risoil Europe LTD, Bulgaria, що встановлено в Акті перевірки та підтверджується дослідженими під час перевірки первинними документами.

Позивач стверджує, що будь яких порушень податкового законодавства ним не допущено, сума ПДВ, заявлена до бюджетного відшкодування у декларації за лютий 2020 року, фактично сплачена ним в ціні товару у попередніх та звітному (лютий 2020 року) податковому періоді, що підтверджено належним чином первинними документами, дослідженими відповідачем під час податкової перевірки. Актом перевірки підтверджено факт сплати ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на його рахунок у відповідності до порядку, встановленого ПК України.

Враховуючи вказані обставини, а також посилаючись на абз. 2 п.200.15 ст. 200 ПК України позивач просив задовольнити вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача подав відзив на позов (т.4 а.с.29-35), у якому просив відмовити у задоволенні позову, вважав податкове повідомлення-рішення правомірним, прийнятим у відповідності до вимог законодавства.

Представник відповідача у відзиві на позов в обґрунтування своєї позиції навів зміст Акту перевірки. Щодо вимоги позивача зобов`язати ГУ ДПС внести в Реєстр заяв про повернення сум бюджетного відшкодування дані щодо узгодження суми бюджетного відшкодування ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» представник відповідача зазначив, що ГУ ДПС не є адміністратором Реєстру заяв про поверненням суми бюджетного податку на додану вартість, формування якого здійснюється на підставі баз даних ДПС та Казначейства автоматично згідно з вимогами Порядку ведення реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою КМУ від 25.01.2017 року №26.

У відповіді на відзив (т.4 а.с.51-55), представник позивача наполягав на обґрунтованості позовних вимог та зауважив, що відзив не містить обставин щодо спростування доводів позивача викладених в обґрунтування позовних вимог, а фактично є копією Акту перевірки.

Додатково представник позивача зазначив, що сама перевірка проведена протиправно. Тлумачення підстави для перевірки встановленою п.78.1.8 ПКУ наведено у правовій позиції Верховного суду у постанові від 19.03.2020 року №460/2939/18.

Позивач наполягав на обґрунтованості позовних вимог та просив їх задовольнити.

Ухвалою суду від 28.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження (т.4 а.с.22-23).

У судовому засіданні представники позивача та відповідача підтримали свої позиції з посиланням на доводи викладені у заявах по суті (позові, відзиві на позов, відповіді на відзив).

Вислухавши представників сторін, дослідивши надані ними докази у сукупності, судом встановлено, що ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» зареєстровано 21.12.2016 року, знаходиться на податковому обліку в органах державної податкової служби з 21.12.2016 року, зареєстрований платником ПДВ з 01.03.2017 року.

20.03.2020 року ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» подано до ГУ ДПС податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2020 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 19 640 302,00 грн (т.2 а.с.150-163).

З 29.04.2020 по 06.05.2020 року ГУ ДПС проведено перевірку позивача, за результатами якої складений Акт від 14.05.2020 року №404/15-32-04-02/41041279 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА», з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис гривень та визначеного в додатку 3 по декларації з ПДВ за лютий 2020 року» (т.1 а.с.31-62).

Позивач подав 27.05.2020 року заперечення на Акт перевірки, які були залишені без задоволення (т.2 а.с.200-204).

На підставі Акту перевірки від 14.05.2020 року №404/15-32-04-02/41041279 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В1» від 09.06.2020року № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку на суму 1112873грн за звітний період лютий 2020 року за декларацією № (зареєстровану 20.03.2020 року) та застосування штрафних санкцій у розмірі 278218грн (т.1 а.с.28).

У висновку Акту від 14.05.2020 року №404/15-32-04-02/41041279 зазначено, що перевіркою встановлено порушення ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» вимог Кодексу в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2020 року а саме: в порушення п. 198.1, 198.3. ст. 198, п.200.1., ст.200 та абзацу б) та в) п.200.4 ст. 200 ПКУ, в результаті чого завищено від`ємне значення (р.19 декларації з ПДВ) з ПДВ за лютий 2020 року у розмірі 1 112 873,00 грн.

Згідно до п. 198.1 ст. 198 ПКУ до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 ст.193 ПКУ щодо формування податкового кредиту встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Стаття 201 ПКУ регламентує питання порядку визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків

Пунктом 200.1 ст.200 ПКУ встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з абз б) та в) п. 200.4 ст.200 ПКУ при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду).

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в акті перевірки зазначено, що господарські операції позивача з контрагентом ТОВ «ЄВРОКЛУБ» мали нереальний характер. При цьому згідно з Актом перевірки досліджені всі первинні документи щодо здійснення цих операцій, проте стверджується, що документи мають силу первинних документів лише у разі здійснення господарських операцій. Підставою для твердження нереальності господарських операцій було лише не надання позивачем документів складського обліку товарів, передбаченого вимогами Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні».

Дослідивши акт перевірки, надані сторонами докази суд вважає, що позивач довів необґрунтованість висновків Акті перевірки та відповідно неправомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. При цьому суд виходить з наступного.

В Акті щодо контрагента позивача ТОВ «ЄВРОКЛУБ» не заперечується, що господарські операції відображені у бухгалтерському обліку позивача за відповідний період; суму ПДВ по податковим накладним, які досліджені та перераховані в Акті перевірки, включено до податкового кредиту відповідного періоду, податкові накладні пройшли реєстрацію в ЄРПН та сума податкового кредиту відповідає податковій декларації з ПДВ за відповідний період та відповідає бухгалтерському обліку.

Судом встановлено, що між ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» та ТОВ «ЄВРО КЛУБ» укладено договір поставки від 30.10.2019№Р19-173 (далі - Договір) на поставку кукурудзи 3 класу (зерно насипом українського походження, врожаю 2019 року) у кількості 1500 метричних тон +/- 5% за вибором Покупця на умовах поставки DAP в місці ТОВ «СПРИСОІЛ ТЕРМІНАЛ», Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 28 згідно з Incotenns 2010. За Договором ТОВ «РИСОІЛ Україна» - покупець, а ТОВ «ЄВРО КЛУБ» - продавець.

Поставка товару здійснюється автотранспортом продавця. Продавець зобов`язується забезпечити товар, що відвантажується, оригіналами товарно-транспортних накладних у кількості 5 штук. Відповідно до додаткової угоди №1 від 15.11.2019 року до Договору додано пункти поставки: TOB «М.В. Карго», Одеська обл., Лиманськийрайон, с. Визирка, вул. Морська, 1, та ТОВ «Транссервіс 2008», Одеська обл., Овідіопольський р-н, с. Молодіжне, вул. Залізнична, 3. Згідно умов договору приймання товару за якістю здійснюється за показниками визначеними лабораторією Терміналу. Якість товару вказується в електроному реєстрі Терміналу про приймання Товару. Датою поставки товару вважається дата приймання товару Терміналом, що відображається в електронному реєстрі Терміналу. Право власності на товар, а також ризик випадкового зниження та пошкодження Товару переходить від продавця до покупця в момент приймання Товару Терміналом.

Умови договору виконані сторонами у повному обсязі, що підтверджується відповідними видатковими та податковими накладними, платіжними дорученнями, товарно - транспортними накладними щодо перевезення товару до Терміналу (т.1 а.с.83-181).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон № 996-ХІV).

Відповідно до статті 1,8 цього Закону бухгалтерський облік це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. У бухгалтерському обліку відображаються окремі господарські операції, з яких складається господарська діяльність.

Господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Аналіз значених норм права дає підстави дійти висновку, що обов`язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях.

Представник відповідача стверджує, що висновки Акту перевірки ґрунтуються на тому, що позивач не надав документів складського обліку товарів, передбаченого вимогами Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні».

Проте представник відповідача ні в відзиві на позов, ні в судовому засіданні не спростував тверджень представника позивача, що перевіряючи не звертались із запитом про надання цих документів, що позбавило позивача надати відповідні пояснення, а тверджень позивача, що наявність складських документів за умовами укладених договорів не є обов`язковою, адже поставка товару здійснювалась на умовах DAP згідно Incoterms 2010, тобто до місця призначення Терміналу.

Дослідивши Акт перевірки суд дійшов висновку, що вказаний Акт не містить обставин з відповідними доказами, що господарські операції не відбулись, що не настали зміни майнового стану платника податків за результатами їх здійснення. При вказаних обставинах позбавлення права на податковий кредит позивача порушують його майнові права.

В Акті перевірки щодо порушень податкового законодавства позивачем по господарським взаємовідносинам з ТОВ «ЄВРО КЛУБ» не дотримано вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Мінфіну від 20.08.2015 року №727 (далі Порядок №727), згідно із п. 5 розділу ІІ якого факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Навпаки в Акті перевірки на заперечується наявність первинних документів щодо господарських відносин позивача з ТОВ «ЄВРО КЛУБ» та відображення їх в бухгалтерському та податковому обліку.

Висновки контролюючого органу фактично ґрунтуються лише на припущеннях.

Суд вважає, що надані до позову первинні документи здійснення господарських операцій, які відображені в бухгалтерській та податковій звітності позивача, та спростовують висновки Акту перевірки про наявність порушень податкового законодавства.

Позивач, крім іншого, надав первинні документи до суду (надавав їх також контролюючому органу в спростування висновків акту перевірки) щодо походження та реалізації товару, тобто документів його контрагента ТОВ «ЄВРО КЛУБ» (т.1 а.с.183-250, т.2 а.с.1-101), які підтверджують придбання ТОВ «ЄВРОКЛУБ» кукурудзи у Фермерського господарства «ПІВНІЧ АГРО» та Приватного підприємства «ЯСНА-ПЛЮС», як то договори купівлі-продажу товару, податкові та видаткові накладні, звіти про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду (форма29-сг), звіти про посівні площі сільськогосподарських культур (форма 4-сг).

Суд вважає, що саме позивач будь-яких порушень податкового законодавства по господарським операціям не допустив та надав всі документи, які свідчать про здійснення вказаних господарських операцій.

Крім того, навіть наявність порушень податкового законодавства зі сторони контрагентів по ланцюгу господарських відносин не може бути безумовною підставою для визначення податкових зобов`язань позивачу, оскільки позивач не може нести відповідальність за порушення податкового законодавства своїми контрагентами. Жодна норма законодавства не вимагає від платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ним бухгалтерського та податкового обліку. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба.

Вказаний правовий висновок неодноразово виклався в постановах Верховного Суду. Зокрема, в постановах від 12.06.2018 року по справі №826/16272/13-а, від 27.03.2018 року по справі №816/809/17 Верховним Судом викладений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відповідно до якого норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання ГУ ДПС внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість згідно податкової декларації з ПДВ за лютий місяць 2020 року (реєстраційний № ), заявленої ним ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА», у розмірі 1 112 873,00 грн задоволенню не підлягають, оскільки вказані дії повинні бути здійснені відповідачем в силу приписів п.200.15 ст.200 ПКУ.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд вважає, що з ГУ ДПС за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 20867,00грн.

Крім того, станом на час прийняття рішення судом не встановлено підстав для застосування ст.382 КАС України щодо встановлення строку для надання звіту про виконання судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,12,13, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РИСОІЛ УКРАЇНА» (вул. Транспортна, 28, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В1» від 09.06.2020року № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку на суму 1112873грн за звітний період лютий 2020 року за декларацією № (зареєстровану 20.03.2020 року) та застосування штрафних санкцій у розмірі 278218грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РИСОІЛ УКРАЇНА» судовий збір у розмірі 20867,00грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.