Справа № 260/2880/20
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2020 рокум. Ужгород№ 260/2880/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (88000, вул. Ф. Ракоці, 13, м. Ужгород, Закарпатська область, ) про стягнення середнього заробітку за весь час затримки при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в якій позивач просить суд стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 10247,40 грн. середній заробіток за весь час затримки при звільненні.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.08.2020 року позивача звільнено зі служби в поліції згідно з наказом начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 167/ос. Проте, остаточний розрахунок заробітної плати виплачено 28.08.2020 року. Вказує, що норми чинного законодавства України встановлюють обов`язок роботодавця провести розрахунок та виплату в день звільнення всіх належних працівникові грошових коштів. Проте, відповідач у встановлені законом строки не виконав обов`язку щодо проведення відповідного розрахунку з працівником, що звільняється з роботи, що є підставою для застосування до нього відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу законів про працю України. Відтак, просить стягнути середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 29.09.2020 (вх. № 19181). Зазначає, що враховуючи особливості фінансування органів поліції, які є бюджетними установами, обов`язок діяти лише в межах та у спосіб, визначений нормами Конституції України, вини у несвоєчасному розрахунку при звільненні у відповідача немає. Звертає увагу суду, на те, що суд може зменшити розмір середнього заробітку, що має виплатити роботодавець. Окрім того, вказує, що позивач провів неправильний розрахунок суми середнього заробітку. Просить, відмовити в задоволенні позову.

Позивач подав до суду відповідь на відзив 06.10.2020 року, відповідно до якого зазначає, що доводи відповідача стосовно завищених розрахунків не заслуговують на увагу.

Сторони в судове засідання не з`явились.

В матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи у його відсутності.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання відповідача і третьої особи, повідомлених відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Розглянувши подані сторонами документи, матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 07.08.2020 № 167 о/с відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» звільнено зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 10.08.2020 року.

Відповідно до довідки акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» від 02.09.2020 року, на картковий рахунок ОСОБА_1 зараховано 28.08.2020 року заробітну плату в розмірі 8644,76 грн.

Позивач, вважаючи, що має право на стягнення середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні, звернувся з даним позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про національну поліцію».

Приписами ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» врегульовано питання звільнення зі служби в поліції.

Грошове забезпечення поліцейських Національної поліції врегульовано ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» та Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

При цьому суд зазначає, що непоширення норм Кодексу законів про працю України на поліцейських стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейських зі служби в поліції (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення, у зв`язку із чим, суд вважає, що до вказаних спірних правовідносин необхідно застосовувати норми Кодексу законів про працю України.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці поліцейських, не встановлено відповідальності роботодавця за несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, суд приходить до висновку про можливість застосування до спірних правовідносин норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення зі служби в поліції.

Суд вказує, що виходячи з вимог КЗпП України, всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі ж невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 806/535/16, від 01.03.2018 у справі № 806/1899/17 та від 11.10.2018 у справі № 806/829/17.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Згідно з п. 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 07.08.2020 № 167 о/с відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» звільнено зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 10.08.2020 року.

В день звільнення позивача зі служби в поліції повний розрахунок проведений не був.

Відповідно до довідки акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» від 02.09.2020 року на картковий рахунок ОСОБА_1 зараховано 28.08.2020 року заробітну плату в розмірі 8644,76 грн, що не заперечується відповідачем.

Суд вказує, за правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.02.2020 року у справі №821/1083/17 під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

З урахуванням того, що позивача було звільнено зі служби 10.08.2020 року, а остаточний розрахунок проведено 28.08.2020 року то середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню по день проведення розрахунку, що становить 18 днів.

Згідно з довідкою про доходи Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 22.09.2020 № 1315/10615-20, за два місяці служби перед звільненням (червень, липень 2020 року) грошове забезпечення позивача складало: 12433,97 грн + 13450,01 грн = 25883,98 грн.

Середньоденне грошове забезпечення позивача становить: 25883,98 грн / 61 календарний день =424,33 грн.

Відтак, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку позивача становить: 7637,94 грн (424,33 грн х 18 календарних днів), яка має бути стягнута на користь позивача з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.08.2020 по 28.07.2020 в розмірі 7637,94 грн.

Окрім того, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

На підставі наведеного, суд вказує, що сума середнього заробітку в розмірі 7637,94 грн є співмірною зі встановленим розміром заборгованості в розмірі 8644,76 грн. (заборгованість по заробітній платі), є справедливою, пропорційною і такою, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом порушеного права до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими частково (з врахуванням зробленого судом розрахунку), а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 242 - 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (88000, вул. Ф. Ракоці, 13, м. Ужгород, Закарпатська область, ) про стягнення середнього заробітку за весь час затримки при звільненні - задовольнити частково.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (88000, вул. Ф. Ракоці, 13, м. Ужгород, Закарпатська область, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 7637,94 грн.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (88000, вул. Ф. Ракоці, 13, м. Ужгород, Закарпатська область, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд.

СуддяЯ. М. Калинич