Справа № 160/1826/20
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 160/1826/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський комбінат харчових концентратів" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 р. (суддя Кадникова ГВ.) в адміністративній справі № 160/1826/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський комбінат харчових концентратів" до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради, про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський комбінат харчових концентратів" звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради від 03.02.2020 №ОМС-ДН3958/1538НП/СПТД/ФС про накладання штрафу у розмірі 75568 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову позивачем зазначалось, що відповідач протиправно прийняв постанову, в якій не зазначив, які саме порушення здійснив позивач. Також, в порушення вимог Порядку здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю №823 в направленні від 17.12.2019 та вимозі про надання документів від 19.12.2019 не зазначено правові підстави для проведення інспекційного відвідування, що свідчить про безпідставність інспекційного відвідування та витребування документів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 р. ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить оскаржене рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Скаржник вказує, що відповідачем в порушення вимог п.п. 6 п. 5 Порядку №823 в направленні від 17.12.2019 та вимозі про надання документів від 19.12.2019 не зазначено правові підстави для проведення інспекційного відвідування, що в свою чергу свідчить про безпідставність проведення інспекційного відвідування та витребування документів. Той факт, що відповідач разом із відзивом на адміністративний позов, подав повідомлення із територіального відділення Пенсійного фонду не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки на цю інформацію не має жодного посилання в направленні від 17.12.2019 та письмовій вимозі про надання документів від 19.12.2019.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржене рішення суду першоїінстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративногосудочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до направлення на проведення інспекційного відвідування від 17.12.2019 №7/7-1797 представнику позивача 19.12.2019 о 14год. 30хв. вручено вимогу від 19.12.2019 №ОМС-ДН3958/НП про надання прошитих та завірених копій документів у строк до 12-00год. 28.12.2019. Відповідачем прийнято постанову №ОМС-ДН3958/1538НП/СПТД/ФС про накладання штрафу у розмірі 75568грн. 00коп., оскільки позивачем не надано витребувані документи.

Не погодившись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки, позивачем не надано запитувані документи, інспекторами праці складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 28.12.2019 №ОМС-ДН3958/1538НП та на підставі розгляду справи про накладення штрафу за зазначеним актом та згідно постанови №509 від 17.07.2013 Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення прийнято рішення про стягнення штрафу у розмірі 75568 грн. 00 коп.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі Закон № 877-V) визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю). Відповідно до статті 1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій. Відповідно до частин 4, 5 статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються, зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Тлумачення цієї норми вказує на те, що органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення в першу чергу повинні ураховувати особливості правового регулювання, визначені законами у відповідній сфері та міжнародними договорами, одночасно звертаючи увагу на правила перелічені в частині п`ятій статті 2 Закону № 877-V та, якщо певні правовідносини не врегульовані законами у відповідній сфері та міжнародними договорами звертатись до інших норм Закону № 877-V.

Закону, який би регулював правовідносини зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері дотримання законодавства про працю та зайнятість населення на цей час немає, а тому спеціальним законодавчим актом, який регулює ці правовідносини є Закон № 877-V незважаючи на те, що він регулює правовідносини зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності для багатьох органів контролю.

Статтею 6 Закону № 877-V визначено, що підставою для здійснення позапланового заходу є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Крім того, у абзаці 5 частини першої статті 6 Закону № 877-V зазначено, що у такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки.

В абзаці 9 частини першої статті 6 Закону № 877-V зазначено, що під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Це положення покликане запобігти зловживанням державними органами з питань праці у проведенні перевірок з ширшим обсягом питань. Саме такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31.01.2019 у справі № 809/799/17.

Відповідачем в порушення вимог п.п. 6 п. 5 Порядку №823 в направленні від 17.12.2019 та вимозі про надання документів від 19.12.2019 не зазначено правові підстави для проведення інспекційного відвідування, що в свою чергу свідчить про безпідставність проведення інспекційного відвідування та витребування документів. При цьому, у направленні на проведення інспекційного відвідування від 17.12.2019 № 7/7-1797 визначено лише період, за який буде проводитись перевірка з 01.10.2018 по 01.01.2019. У відзиві на позов відповідач обґрунтовував законність призначення інспекційного відвідування листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яким надана інформація щодо страхувальників, які відобразили початок трудових відносин з працівником, але які не подали повідомлення про прийняття працівника на роботу. Зважаючи на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило відповідача про одну таку особу (працівника), перевірка підприємства мала бути здійснена саме щодо цієї особи, як вказав на це Верховний Суд.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що постанова Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради від 03.02.2020 №ОМС-ДН3958/1538НП/СПТД/ФС про накладання штрафу у розмірі 75568 грн. 00 коп. прийнята у межах повноважень та відповідно до законодавства України.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне тлумачення норм матеріального права, що призвели до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно матеріалів справи, позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду першої інстанції 630,60 грн. та 2102,00 грн. та судового збору за подачу апеляційної скарги 3153,00 грн., всього на суму 5885,60 грн., які підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський комбінат харчових концентратів" - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 р. в адміністративній справі №160/1826/20 скасувати та ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський комбінат харчових концентратів - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради від 03.02.2020 №ОМС-ДН3958/1538НП/СПТД/ФС про накладання штрафу у розмірі 75568 грн. 00 коп.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський комбінат харчових концентратів" (, м. Дніпро, 49800, вул. Молодогвардійська, 1) за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради (, м. Дніпро, 49000, пр. Дмитра Яворницького, 75) судові витрати зі сплати судового збору на суму 5885,60 (п`ять тисяч вісім сот вісімдесят п`ять ) грн. 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 29 вересня 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук