Справа № 280/474/20
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
16 жовтня 2020 року Справа № 280/474/20
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.09.2020 у справі №280/474/20 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (69068, м. Запоріжжя, вул. Брюллова, 5, ) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови, - задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коцинян М.О. про накладення штрафу від 08.01.2020 ВП №59718764. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн. (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Клопотанням від 16.09.2020 вх. № 43163 представником позивача заявлено про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, у зв`язку з неможливістю до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат.

21.09.2020 до суду надійшла заява (вх. №44006) ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, з доказами понесення таких витрат.

Ухвалою суду від 21.09.2020 призначено судове засідання для розгляду питання про ухвалення додаткового судового рішення на 30.09.2020, про що сторони повідомлені належним чином.

Згідно з приписами ч.3 ст.252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи, що учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання, суд вважає за можливе розглянути питання щодо винесення додаткового судового рішення в порядку письмового провадження.

Розглянувши клопотання позивача про ухвалення додаткового судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 132 КАС України).

Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Судом встановлено, що 20.12.2019 між ОСОБА_1 та адвокатом Скуратовим Д.В. укладено договір про надання правничої допомоги № 20/12/25/19.

Додатковою угодою № 1 від 02.01.2020 Тоцька А.В. та адвокат погодили, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Відповідно до п.3,4 додаткової угоди, порядок обчислення гонорару- погодинна оплата, яка складає 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць в якому надається правова допомога.

03.02.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підписано акт № 1 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору про надання правничої (правової) допомоги від 20.12.2019 № 20/12/25/19. Зокрема, адвокатом надано клієнту наступні послуги: усна консультація, складання позовної заяви, складання заяви про долучення доказів та зупинення провадження у справі, участь адвоката у судовому засіданні тощо. Загальна сума наданих послуг складає 4 554,34грн. (5год.25 хв.х878,80 грн.)

Також, 17.08.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підписано акт № 2 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору про надання правничої (правової) допомоги від 20.12.2019 № 20/12/25/19 за яким підтверджено надання правової допомоги зі складання заяви про поновлення провадження у справі № 280/474/20. на суму 210,20 грн.

До заяви також долучені належним чином засвідчені ксерокопії квитанцій до прибуткового касового ордеру № 11/01/2020 від 11.01.2020 на суму 420,40 грн., № 12/01/2020 від 12.01.2020 на суму 840,80 грн., № 20/01/2020 від 20.01.2020 на суму 2 802,67 грн., № 03/02/2020 від 03.02.2020 на суму 280,27грн., № 03/02/2020 від 03.02.2020 на суму 210,20 грн. та № 17/08/2020 від 17.08.2020 на суму 210,20грн.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.07.2012 (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону, видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

В межах розгляду даної справи представником позивача було здійснено представництво та надано інші види правової допомоги (консультації, складання процесуальних документів тощо).

Всі заявлені до відшкодування види робіт, виконані адвокатом мають місце бути, підтверджені належними доказами.

Відповідач будь-яких заяв щодо не співмірності заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу не заявляв.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 4764,53грн. підлягають задоволенню.

Також, в заяві про ухвалення у справі додаткового судового рішення заявник просить стягнути з відповідача судовий збір.

Проте, згідно мотивувальної та резолютивної частини рішення суду у справі № 280/474/20 судом вже було вирішено питання про розподіл судового збору.

Відтак, у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу судового збору суд відмовляє.

Керуючись статтями 132, 135, 139, 241, 244, 252, 255, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 4764,53 (чотири тисячі сімсот шістдесят чотири гривні 53 копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

В іншій частині заяви про ухвалення додаткового судового рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове судове рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 16.10.2020.

Суддя Л.Я. Максименко