Справа № 640/14206/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2020 року (розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі - відповідач) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у м. Києві за вих. № 1533/125/19/02-2019 від 27.06.2019 про відмову у наданні дозволу на придбання мисливської нарізної зброї для спортивного полювання з причин відсутності у ОСОБА_1 громадянства України;

- зобов`язати Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у м. Києві повторно розглянути заяву громадянина Китаю ОСОБА_1 про надання дозволу на придбання мисливської нарізної зброї для спортивного полювання від 30.05.2019 з урахуванням того, що його право на придбання такої зброї не залежить від наявності у ОСОБА_1 громадянства України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у наданні дозволу на придбання мисливської зброї як іноземцю, який має посвідку на постійне місце проживання в Україні, оскільки іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, тоді як відповідач як на підставу відмови у видачі дозволу посилається на положення нормативно-правового акту.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у м. Києві від 27.06.2019 № 1533/125/19/02-2019 про відмову у наданні дозволу на придбання мисливської нарізної зброї для спортивного полювання з причин відсутності у нього громадянства України.

Зобов`язано Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у м. Києві повторно розглянути заяву громадянина Китаю ОСОБА_1 про надання дозволу на придбання мисливської нарізної зброї від 30.05.2019 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем у справі подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог та приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, що 30.05.2019 позивач звернувся до відділу контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у м. Києві з заявою про видачу дозволу на придбання однієї одиниці мисливської нарізної зброї для спортивного полювання.

Листом від 27.06.2019 № 1533/15/19/02-2019 Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у м. Києві повідомило ОСОБА_1, що на сьогодні в Україні відсутні закони, які б регулювали право власності на вогнепальну зброю для іноземних громадян.

Також, відповідач зазначає, що відповідно до нормативно-правових актів для одержання дозволу на придбання зброї подаються копії сторінок паспорта громадянина України, з чого можна зробити висновок, що дозвіл на придбання зброї видається виключно громадянам України.

Позивач, вважаючи, що зазначене рішення прийнято безпідставно та необґрунтовано, а отже є протиправним та підлягає скасуванню, звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію» (далі - Закон), який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, в т. ч. і відповідач ГУНП у м. Києві, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону передбачено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин І матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ.

У свою чергу, п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 «Про затвердження положення про дозвільну систему» визначено, що видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється: на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї - у порядку, визначеному МВС.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 затверджено Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної І холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (далі - Інструкція №622).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1644 від 29.12.2015 «Про реалізацію повноважень Національної поліції України з видачі та анулювання дозволів» наказано вжити організаційних заходів з реалізації Закону України №901-VIII від 23.12.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» в частині покладення на органи Національної поліції повноважень з видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, носіння, перевезення і використання зброї.

Також, наказом МВС України №1644 визначено, що до врегулювання на законодавчому рівні повноважень органів Міністерства внутрішніх справ України при виконанні Національною поліцією України повноважень, передбачених пунктом 1 цього наказу, застосовувати норми, визначені наказом Міністерства внутрішніх справ від 18.10.1993 №642 «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1993 №706 «Про затвердження Положення про порядок продажу, придбання, реєстрації, обліку і застосування спеціальних засобів самооборони, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівної дії», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.10.1993 за №163, наказом Міністерства внутрішніх справ №622 від 21.08.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07.10.1993 за №637/3077, та наказом Міністерства внутрішніх справ від 13.06.2000 №379/ДСК, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.10.2000 за №696/4917.

Крім того, Національній поліції України доручено організувати діяльність з реалізації повноважень, вказаних у пункті 1 згаданого наказу, через: Департамент превентивної діяльності Національної поліції України; уповноважений підрозділ (управління, відділ, сектор) з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України; 3) відповідні підрозділи територіальних органів Національної поліції України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві, районах, містах, районах у містах.

Отже, з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII повноваження з видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, носіння, перевезення і використання зброї покладено на органи Національної поліції, які до врегулювання на законодавчому рівні повноважень зобов`язані застосовувати норми Інструкції № 622.

Положеннями пункту 1.1 Інструкції №622 визначено умови та порядок видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, облік, охорону, носіння, перевезення І використання зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, боєприпасів, інших предметів, матеріалів та речовин, щодо зберігання і використання яких установлено спеціальні правила, порядок та на які поширюється дія дозвільної системи, правил поводження з ними та їх застосування.

З огляду на приписи пункту 2.1 Інструкції № 622, здійснюючи дозвільну систему, органи поліції відповідно до законодавства України видають громадянам - дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв.

Відповідно до пункту 2.3.2 Інструкції №622 дозволи видаються управліннями поліції ГУНП, зокрема, на придбання, зберігання та носіння мисливської нарізної, нарізної зброї, пневматичної, холодної, охолощеної зброї, пристроїв громадянам України.

Згідно до положень п. 12 Інструкції №622, правом придбання мисливської гладкоствольної зброї та основних частин до неї користуються громадяни України, які досягли 21-річного віку, мисливської нарізної зброї та основних частин до неї - 25-річного віку, холодної, охолощеної та пневматичної зброї та основних частин до неї - 18-річного віку. Кількість зброї, яку може мати громадянин України, не обмежена, однак власник зброї повинен забезпечити її безумовну схоронність.

Для одержання громадянами в органах поліції дозволу на придбання мисливської вогнепальної нарізної, гладкоствольної зброї, пневматичної зброї, холодної та охолощеної зброї громадянами подаються такі документи:

заява щодо видачі дозволу на придбання зброї на ім`я керівника органу поліції за місцем проживання заявника; - заповнена картка-заява (додаток 14);

медична довідка (крім охолощеної зброї);

довідка про вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування (крім охолощеної зброї);

платіжний документ (платіжне доручення, квитанція) з відміткою банку, відділення поштового зв`язку або коду проведеної операції про внесення коштів за надання відповідної платної послуги;

копії 1, 2 та 11 сторінок паспорта громадянина України.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідно до п. 2.3 Інструкції №622 дозволи видаються на придбання в Україні та перевезення через митний кордон України (за 5 днів до перевезення) вогнепальної зброї, пневматичної, холодної, охолощеної зброї, бойових припасів до зброї, основних частин зброї, пристроїв та патронів до них іноземцями за погодженням з іноземними дипломатичними представництвами країн, громадянами яких вони є, перевезення ними через митний кордон України, транзит через територію України вогнепальної зброї, бойових припасів до неї, основних частин зброї, холодної зброї для участі в змаганнях здійснюються за клопотанням міністерств та інших центральних органів виконавчої влади України, а з метою полювання - на конкретно визначений уповноваженим на це органом строк.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем правомірно відмовлено у задоволенні заяви громадянину Китайської Народної Республіки, який має посвідку на тимчасове проживання в Україні дозволу на придбання мисливської нарізної зброї у відповідності до п. 12 розділу II Інструкції №622.

Також, звертає увагу на те, що Інструкцією № 622, якою керуються органи Національної поліції при здійсненні повноважень щодо видачі дозволів на придбання мисливської нарізної зброї, безумовно встановлено, що правом придбання мисливської нарізної зброї користуються виключно громадяни України.

Вказує, що Інструкція №622, затверджена наказом МВС України від 21 серпня 1998 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 7 жовтня 1998 року за № 637/3077, що передбачає проведення її правової експертизи на відповідність Конституції.

Щодо посилання на положення ст. 26 Конституції України та ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», колегія суддів зазначає наступне.

Так, норма про користування іноземцями такими самими правами як громадяни України є загальним поняттям та не стосується порядку видачі іноземцю дозволу на придбання мисливської гладкоствольної зброї, оскільки такий порядок унормовується Інструкцією №622.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на тимчасове проживання в Україні.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що відмова УПД ГУНП у м. Києві у видачі дозволу на придбання мисливської нарізної зброї, яка ґрунтується на тому, що останній не є громадянином України, а тому відсутні підстави для задоволення заяви є протиправним та суттєво обмежує його права, - не має нормативного обґрунтування, адже уповноважений підрозділ ГУНП у м. Києві діяв виключно у встановлений законодавством порядок та спосіб.

Враховуючи вищевикладене, ГУ Національної поліції у м. Києві діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, не здійснило жодних порушень законних прав та інтересів позивача, а тому відсутні підстави для визнання протиправним та скасовування рішень ГУ Національної поліції у м. Києві про відмову у наданні дозволу на придбання мисливської нарізної зброї позивачеві.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права: неправильне тлумачення закону та застосування закону, який не підлягає застосуванню, призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2020 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві - задоволити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2020 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

М.І. Кобаль