Справа № 380/4068/20
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/4068/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд:

в складі головуючої судді - Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Олійник О.В.,

за участі:

представника позивача - Борисенка В.В., згідно договору,

представника відповідача - Кубари А.М., згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львова за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області про визнання протиправним і скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Мостиської міської ради Львівської області (далі - Мостиська міська рада, відповідач) з вимогою визнати протиправним і скасувати рішення XLIV - сесії VII - го скликання Мостиської міської ради Львівської області від 17.12.2019 №28 "Про відміну рішення сесії Мостиської міської ради №126 від 30.11.2006 "Про облаштування спільного заїзду до крамниць по АДРЕСА_1 ".

При обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що не погоджується із рішенням сесії Мостиської міської ради Львівської області від 17.12.2019 №28 "Про відміну рішення сесії Мостиської міської ради №126 від 30.11.2006 "Про облаштування спільного заїзду до крамниць по АДРЕСА_2 ". Наголошує, що на праві приватної власності їй належить 21/100 частки торгового комплексу "Господарські товари", що знаходиться по АДРЕСА_2 . Рішенням Мостиської міської ради Львівської області №46 від 24.02.2005 їй було надано дозвіл на виготовлення матеріалів технічної документації по інвентаризації земельної ділянки, а рішенням Мостиської міської ради Львівської області №126 від 30.11.2006 надано дозвіл на влаштування спільного заїзду до крамниць по АДРЕСА_1 зі сторони АДРЕСА_4 , загальною площею 0,0085 га, та доручено МКП "Житловик" облаштувати вказаний заїзд відповідно до існуючих будівельних норм. Однак, таке рішення суло відмінено. Позивач наголошує, що орган місцевого самоврядування не може скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Враховуючи наведене, вважає оскаржуване рішення протиправним та просить суд позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 28.05.2020 позовну заяву було залишено без руху.

02.06.2020 від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх. №27688).

Ухвалою судді від 04.06.2020 відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

25.06.2020 на адресу суду від відповідача надійшли письмові пояснення (вх. 31917).

Ухвалою суду від 21.07.2020 без виходу до нарадчої кімнати закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, що викладені у письмових поясненнях. Наголосила, що відповідно до ч.2 ст. 144 Конституції України та ч.10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Водночас, це не позбавляє органу місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правових акт у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України. Представник відповідач зазначила, що при вирішенні питання про облаштування спільного заїзду, Мостиська міська рада повинна була прийняти рішення саме про внесення змін до Генерального плану м. Мостиська. Оскільки, прийняття рішення №126 від 30.11.2006 є незаконним, бо не було дотримано процедури, аналізуючи чинне законодавство, відповідач дійшов висновку самостійно його скасувати. Враховуючи наведене, вважає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 21/100 частки торгового комплексу " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що знаходиться по АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3788998, виданим КП "Мостиське РБТІ" 08.06.2004, та договором купівлі - продажу від 03.06.2004 (а.с.13-14).

В лютому 2005 року позивач зверталася до Мостиської міської ради Львівської області із заявою про надання дозволу на виготовленнятехнічної документації по інвентаризації земельної ділянки для обслуговування торгового комплексу в АДРЕСА_2 .

Рішенням 25 сесії 4 демократичного скликання Мостиської міської ради Львівської області № 46 від 24.02.2005 ОСОБА_1 було надано дозвіл на виготовлення матеріалів технічної документації по інвентаризації земельної ділянки та зобов`язувалося виготовити та подати їх на розгляд для затвердження сесією Мостиської міської ради Львівської області.

Рішенням 7 сесії 5 демократичного скликання №126 від 30.11.2006 "Про облаштування спільного заїзду до крамниць по АДРЕСА_2 ", керуючись ст. 12 Земельного кодексу України, ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 12,21 Закону України "Про основи містобудування" та ст. 10 Закону України "Про планування і забудову територій", вирішено влаштувати спільний заїзд до крамниць по АДРЕСА_1 зі сторони АДРЕСА_4 , загальною площею 0,0085 га. Крім того, вказаним рішенням було доручено МКП "Житловик" облаштувати заїзд відповідно до існуючих будівельних норм.

В подальшому, відповідачем прийнято рішення XLIVсесії VII скликання Мостиської міської ради Львівської області № 28 від 17.12.2019 "Про відміну рішення сесії Мостиської міської ради Львівської області №126 від 30.11.2006 "Про облаштування спільного заїзду до крамниць по АДРЕСА_1 ".

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернулася з позовом до суду.

При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, які приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Положення ст.59 вказаного Закону стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни з будь-якого питання, що є компетенцією органу місцевого самоврядування, дано офіційне тлумачення в Рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-пр/2009.

Так, в абз. 3 п. 3 цього Рішення зазначено, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу й самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно з абз. 1 п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-пр/2009 органи місцевого самоврядування приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють дію норм права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Абзацами 5 та 6 п. 5 цього Рішення визначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування та громадянами, що породжує у громадян упевненість у тому, що їхнє становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.06.2013 (№ 21-64а13) та 25.05.2016 (№ 21-5459а15) і постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2019 у справі № 521/17710/15-а.

Аналіз наведених положень свідчить про можливість скасування органом місцевого самоврядування власного рішення, у той же час, реалізація зазначених повноважень можлива у разі дотримання сукупності умов, зокрема: відсутність факту виконання рішення, що скасовується; відсутність факту виникнення правовідносин, пов`язаних з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів або ж відсутність заперечень суб`єктів правовідносин щодо їх зміни чи припинення у разі виникнення таких правовідносин.

Виходячи з наведеного, суд зазначає, що у зв`язку з прийняттям відповідачем рішення №126 від 30.11.2006 "Про облаштування спільного заїзду до крамниць по вул. Гайдамацька, 4, 2В/2" у позивача виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних та охоронюваних законом інтересів, і вона, як суб`єкт цих правовідносин, не надавала згоди на їх зміну чи припинення.

Тобто, рішення Мостиської міської ради Львівської області №126 від 30.11.2006 "Про облаштування спільного заїзду до крамниць по вул. Гайдамацька, 4, 2В/2", є актом індивідуальної дії, на підставі якого у позивача виникло право на облаштування спільного заїзду, в тому числідо крамниці по вул. Гайдамацька, 4, 21/100 частки якої належить позивачу на праві приватної власності.

Щодо покликання відповідача на те, що оскаржуваним рішенням скасовано право на облаштування спільного заїзду, який так і не було облаштовано, суд зазначає, що в рішенні Мостиської міської ради Львівської області №126 від 30.11.2006 "Про облаштування спільного заїзду до крамниць по вул. Гайдамацька, 4, 2В/2" відсутні конкретні строки, протягом яких МКП "Житловик" повинен облаштувати заїзд відповідно до існуючих будівельних норм.

Щодо доводів відповідача про те, що прийняття рішення про облаштування заїзду є незаконним, оскільки згідно довідки №2.17-1012 від 24.06.2020, виданої Мостиською міською радою, у Генеральному плані м. Мостиська не передбачено заїзду по вул. Гайдамацька, 4,2В/2 зі сторони вул. Зелена, загальною площею 0,0085 га, суд зазначає таке.

Суд звертає увагу, що обидва рішення, а саме рішення №126 від 30.11.2006 "Про облаштування спільного заїзду до крамниць по вул. Гайдамацька, 4, 2В/2" та рішення №28 від "Про відміну рішення сесії Мостиської міської ради №126 від 30.11.2006 "Про облаштування спільного заїзду до крамниць по вул. Гайдамацька, 4, 2В/2" приймала Мостиська міська рада Львівської області.

Крім того, суд звертає увагу, що Генеральний план м. Мостиська, який є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту також розроблявся та затверджувався відповідачем в інтересах громади м. Мостиська з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Таким чином, при розробці та затвердженні Генерального плану міста повинно було бути враховано облаштування заїзду по вул. Гайдамацька, 4,2В/2 відповідно до рішення Мостиської міської ради Львівської області №126 від 30.11.2006, або ж при прийнятті вказаного рішення повинен був враховуватися генеральний план міста.

Чого, однак, відповідачем зроблено не було.

Суд також звертає увагу на особливу важливість принципу "належного урядування", який виокремлює Європейський суд з прав людини. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії", п. 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі", п. 51, від 15.09.2009). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії", п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Щодо доводів відповідача про те, що орган місцевого самоврядування вправі самостійно змінювати чи скасовувати свої рішення, у тому числі з мотивів не відповідності Конституції та Законам України, то суд вважає такі необґрунтованими, оскільки відповідачем жодних доказів того, що рішення Мостиської міської ради Львівської області від 30.11.2006 "Про облаштування спільного заїзду до крамниць по АДРЕСА_1 " прийнято з порушенням Конституції та Законів України суду надано не було.

Враховуючи викладене суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо безпідставної відміни рішення Мостиської міської ради №126 від 30.11.2006 "Про облаштування спільного заїзду до крамниць по АДРЕСА_1 ".

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність рішення XLIV - сесії VII - го скликання Мостиської міської ради Львівської області від 17.12.2019 №28 "Про відміну рішення сесії Мостиської міської ради №126 від 30.11.2006 "Про облаштування спільного заїзду до крамниць по АДРЕСА_2" та наявність підстав для його скасування.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав належних доказів на підтвердження обґрунтованості прийняття оскаржуваного рішення. Водночас, доводи представника позивача, зазначені у позовній заяві є обґрунтованими та підтвердженим матеріалами справи.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку позовні вимоги задовольнити повністю.

Щодо судового збору, суд зазначає, що оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення позову, за правилами, визначеними ст. 139 КАС України, судові витрати позивача у вигляді судового збору компенсуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 73-77, 139, 244-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення XLIV - сесії VII - го скликання Мостиської міської ради Львівської області від 17.12.2019 №28 "Про відміну рішення сесії Мостиської міської ради №126 від 30.11.2006 "Про облаштування спільного заїзду до крамниць по АДРЕСА_1 ".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Мостиської міської ради Львівської області (, 81300, Львівська область, м. Мостиська, вул. Грушевського, 6) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 19.10.2020

Суддя Потабенко В.А.