Справа № 159/1898/20
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 159/1898/20 пров. № А/857/11223/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Макарика В.Я., Шавеля В.М.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2020 року у справі №159/1898/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Шеремета Артема Сергійовича, Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення (головуючий суддя першої інстанції Логвинюк І.М., час ухвалення 18:42 год., місце ухвалення м. Ковель, дата складання повного тексту 14.08.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Шеремета Артема Сергійовича, Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваною постановою його було притягнуто до адмінвідповідальності у виді штрафу в сумі 255 грн на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП. Дії відповідача по винесенню оскаржуваної постанови вважає незаконними. Зазначає, що 12.04.20 р. він, рухаючись по 703 км а/д М - 12 Кропивницький - Тернопіль - Стрий, маючи дозвіл Нацполіції №2020 - 13008901 - 3726 НГ, як водій був зупинений поліцейськими для перевірки документів. Відповідач - поліцейський повідомив йому про порушення ПДР України - здійснення зупинки у місці, де відстань між розділювальною смугою і т/з, що зупинився, менше 3 м, а саме: 0, 1 м. У зв`язку з цим відповідач - поліцейський виніс оскаржувану постанову за порушення п. 15.9 ПДР України. Покликаючись на п. 15.9 ПДР України, зазначає, що сідловий тягач, яким він керував, був зупинений поліцією на смузі для гальмування, тому не створював перешкод для інших учасників руху. Відповідачем - поліцейським не було взято до уваги Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами (далі - Правила), затверджених постановою КМ України від 18.01.01р. №30, за п. 15 яких водіям великогабаритних та великовагових т/з забороняється, зокрема, зупинятись за межами земляного полотна дороги. Покликаючись на ст. 9, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 251, 280, 283, 284 КУпАП, зазначає, що вимог ст. 280 КУпАП відповідачем - поліцейським виконано не було; у оскаржуваній постанові зазначена лише фабула адмінпроступку, не зазначено обставин, передбачених ст. ст. 33 - 35 КУпАП.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2020 року позов задоволено частково. Позов до Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задоволено у повному обсязі. Постанову серії ЕАК № 2379807 від 12.04.20 р., винесену Шереметою Артемом Сергійовичем як інспектором, лейтенантом поліції Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 , - скасовано; провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрито. У позові до ОСОБА_2 як інспектора, лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Доводи апелянта зводяться до того, що позивач здійснив зупинку у місці де відстань між розподільною смугою і транспортним засобом була менше 3 м., а саме 1 м. та керував транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки, а тому зобов`язаний згідно Правил дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, зокрема стежити за дорожньою обстановкою, у т.ч. і за організацією дорожнього руху та відповідними сигналами світлофорів. Крім того, апелянт зазначає, що доказів які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем не надано. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що позивач о 22 год. 52 хв. 12.04.20 р., керуючи сідловим тягачем з напівпричепом марки «Рекер Санр 38», н. з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку у місці, де відстань між розділювальною смугою і т/з менша 3 м, а саме : 0, 1 м. Тим самим порушив п. 15. 9 «д» ПДР України, вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що будь - яких доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та винуватості позивача у вчиненні наведеного у оскаржуваній постанові адмінправопорушення відповідачем не надано.

Проте апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції невірними з огляду на наступне.

Виходячи зі змісту п.1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі по тексту - ПДР), ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п. 11 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.04.20 р. 22 год. 52 хв., керуючи сідловим тягачем з напівпричепом марки «Рекер Санр 38», н. з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку у місці, де відстань між розділювальною смугою і т/з менша 3 м, а саме : 0, 1 м., чим порушив п. 15. 9 «д» ПДР України, вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 15.1 ПДР України, затверджених постановою КМУ України №1306 від 10.10.2001р. зі змінами внесеними Постановою КМУ №876 від 01.10.2008 р. зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинна здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до п.15.9 ПДР, зупинка забороняється:

д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м;

Враховуючи вище наведене відстань між автомобілем та розділювальною смугою дорожньої розмітки була менше 3-х метрів.

У разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій у відповідності до п.15.14 ПДР України повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити-діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 ПДР правил, що в даному випадку позивачем зроблено не було.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП. орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, при винесені постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Частиною ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Так, обґрунтовуючи свою позицію, відповідач посилається на те, що порушення позивачем ПДР підтверджується відеофайлами з замірами відстані автомобіля до розділювальною лінії, які було долучено до матеріалів справи.

Крім того, судом апеляційної інстанції оглянуто оптичний диск, з якого слідує факт скоєння позивачем порушення п.15.9.д Правил дорожнього руху України, а саме того, що він здійснив зупинку транспортного засобу у місці де між роздільною лінією розмітки та транспортним засобом менше 3-х метрів.

За таких обставин, аналізуючи зібрані докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, які вказують на наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а відтак у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2020 року у справі №159/1898/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді В. Я. Макарик
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 16.10.2020р.