Справа № 420/4499/20
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4499/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Збарацької А.І.

За участю сторін:

Представника позивача: Ткаченко А.О.

Відповідача: Барляєва Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 72 824,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, яка виникла на підставі несплати відповідачем суми узгоджених податкових зобов`язань, самостійно задекларованих ним у податковій декларації №57156 від 26.04.2020 року та пені, нарахованої на зазначену суму заборгованості. Відповідач своєчасно податковий борг не сплатив, що стало підставою для звернення Головного управління ДПС в Одеській області до суду із зазначеним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 06.07.2020 року позовну заяву Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Ухвалою суду від 07.09.2020 року подальший розгляд справи було вирішено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

За час проведення підготовчого провадження у справі представники позивача та відповідача надали до суду відзив на адміністративний позов (а.с. 43-44) відповідь на відзив (а.с.51-52) та додаткові письмові докази (а.с. 45-50, 53).

06.10.2020 року ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обґрунтування, викладені у адміністративному позові, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

ОСОБА_1 проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов (а.с.43-44) та зазначив, що ним визнається сума податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування. Водночас відповідач зазначив, що, оскільки ним було подано до податкового органу заяву про розстрочення сплати податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб (з посиланням на його скрутний майновий стан), він повинен сплачувати суму податкового зобов`язання в порядку та строки, встановлені положеннями п.п. «д» п.164.2.17 статті 164 ПК України. За таких підстав у податкового органу відсутні підстави для стягнення з нього суми податкового боргу з нарахуванням на неї пені.

Головним управління ДПС в Одеській області було подано до суду відповідь на відзив (а.с.51-52), в якої позивач зазначив, що лише подання відповідачем заяви про розстрочення сплати податкових зобов`язань є недостатнім, оскільки для надання платнику податків розстрочення сплати податкового боргу контролюючим органом повинно бути прийняте відповідне рішення. При цьому жодного рішення про розстрочення ОСОБА_1 сплати податкових зобов`язань податковим органом не приймалось через ненадання відповідачем економічних обґрунтувань, з огляду на що позивачем було правомірно нараховано пеню на наявний податковий борг відповідача.

Судом у справі було встановлено наступне.

20.07.2007 року між ОСОБА_1 та закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір №800000493 на суму 105300,00 доларів США на оплату вартості двокімнатної квартири загальною площею 51,6 кв.м за номером АДРЕСА_1 . Процента ставка становить 12,25 % річних (а.с. 77-82).

06.06.2017 року між сторонами було підписано додаткову угоду до кредитного договору №800000493, якою було встановлено, що з 06.06.2017 року процентна ставка складає - 0,01% річних (а.с. 83-84).

27.07.2018 року ПАТ «Альфа-Банк» листом №64827-34-б/б (а.с. 85) повідомив ОСОБА_1 про анулювання його заборгованості за кредитним договором №800000493 від 20.07.2007 року, а саме:

- основної заборгованості у сумі 84423,87 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 222 2668,93 грн.

- відсотки 7,63 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 200,87 грн.

Також у зазначеному листі відповідачу повідомлено про необхідність відповідно до вимог Податкового Кодексу України оподаткувати отриманий ним дохід у вигляді основної суми прощеного (анульованого) боргу та сплатити необхідні податки та збори.

Листом від 19.04.2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області №7701/Б/15-32-50-07-19 було зазначено відповідачу про необхідність подання ним податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік (а.с.86).

26.04.2019 року ОСОБА_1 подав до податкового органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік №57156, в якій самостійно визначив суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 121468,56 грн. (а.с.11-13).

Відповідачем суму зазначеної заборгованості в повному обсязі сплачено не було, з огляду на що Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до суду із позовом про її стягнення.

Судом під час розгляду справи було також встановлено, що відповідачем 26.04.2019 року було подано до податкового органу заяву про розстрочення податкових зобов`язань, згідно якої ОСОБА_1 зазначив що зобов`язується сплачувати податкові зобов`язання рівними частками кожного календарного кварталу до 20 числа місця, який слідує за календарним кварталом починаючи з кварталу, який є наступний за 2 кварталом 2019 року (а.с.50, 87).

Рішення за зазначеною заявою податковим органом прийнято не було.

Судом також встановлено, що станом на час розгляду справи, після сплати ОСОБА_1 частини суми податкового боргу, залишок з його сплати складає 72 824,72 грн., з яких 70 856,58 грн. основний платіж, 1 968,14 грн. пеня.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п.16.1.4 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

У відповідності з п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 162 ПК України платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Статтею 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно п.п. «д» п.164.2.17 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

За кредитом, що отриманий на придбання житла (іпотечний кредит), платник податку має право на сплату суми податкового зобов`язання, нарахованого на основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності, протягом трьох років, починаючи з року, в якому задекларовано суму такого податкового зобов`язання. Для розстрочення такої суми податкового зобов`язання платник податку разом із декларацією подає до контролюючого органу заяву у довільній формі, що містить фактичні дані про суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов`язання.

Суми розстрочених податкових зобов`язань розраховуються платником податку самостійно згідно з документами щодо основної суми прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту) та погашаються рівними частинами кожного календарного кварталу до 20 числа місяця, наступного за кожним календарним кварталом (до 20 квітня, до 20 липня, до 20 жовтня і до 20 грудня) починаючи з кварталу, що настає за тим кварталом, у якому до контролюючого органу подано заяву у довільній формі, що містить фактичні дані про основну суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов`язання.

Згідно п.100.1 ст.100 Податкового кодекс України розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.

Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені.

Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання (п. 100.2 ст. 100 ПК України).

Відповідно до п. 100.8 статті 100 ПК України рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, а також про перенесення строків сплати розстрочених, відстрочених сум або їх частки приймається у такому порядку:

стосовно загальнодержавних податків та зборів - керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням особливостей, визначених пунктом 100.9 цієї статті;

стосовно місцевих податків та зборів - керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та затверджується фінансовим органом місцевого органу виконавчої влади, до бюджету якого зараховуються такі місцеві податки та збори.

Рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, а також про перенесення строків сплати розстрочених, відстрочених сум або їх частки щодо загальнодержавних податків та зборів на строк, що виходить за межі одного та/або більше бюджетних років, крім випадків, передбачених цим пунктом, приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, про що повідомляється центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує та веде у відкритому доступі Реєстр заяв про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, який щодня опубліковує на своєму офіційному веб-сайті.

До зазначеного реєстру вносяться такі дані за кожною з поданих заяв:

назва платника податків та код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті);

дата подання заяви про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу;

вид заяви (про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу);

сума грошового зобов`язання чи податкового боргу, заявленого до розстрочення, відстрочення;

вид податку/збору, грошове зобов`язання чи податковий борг за яким заявлений до розстрочення, відстрочення;

рішення контролюючого органу за результатами розгляду заяви, номер та дата такого рішення;

дата та номер договору про розстрочення, відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу;

строк дії договору про розстрочення, відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу;

вартість майна, переданого у податкову заставу.

Заяви про розстрочення, відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу вносяться до Реєстру заяв про розстрочення, відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Порядок ведення та форма Реєстру заяв про розстрочення, відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наказом Міністерства доходів і зборів України №574 від 10.10.2013 року (правонаступником якого є Державна податкова служба України), чинним на час розгляду справи №420/4499/20, затверджено Порядок розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків, який розроблено відповідно до статті 100 глави 9 розділу II Податкового кодексу України.

Дія цього Порядку поширюється на платників податків - фізичних осіб (резидентів і нерезидентів), юридичних осіб (резидентів і нерезидентів) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з Податковим кодексом України або податковими законами, і на яких покладено обов`язок зі сплати податків та зборів.

При цьому п. 1.4 цього порядку визначено, що розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) вважається наданим, якщо на підставі заяви платника податків прийнято відповідне рішення органу доходів і зборів та укладено договір про розстрочення (відстрочення).

Аналізуючи в сукупності вищезазначені норми законодавства, суд погоджується з твердженням відповідача про те, що положеннями підпункту «д» пункту п.164.2.17 статті 164 ПК України визначено право платника податків на отримання розстрочення сплати податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб.

Водночас, на думку суду, рішення про таке розстрочення повинно прийматись керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу.

Як було встановлено у судовому засіданні, жодного рішення про розстрочення ОСОБА_1 сплати суми податкового зобов`язання контролюючим органом не приймалось. За поясненнями відповідача, в задоволенні його заяви про надання такого розстрочення йому було відмовлено в усній формі працівниками податкового органу.

Разом з тим, як також було встановлено судом під час проведення судового засідання, відповідачем бездіяльність або дії податкового органу щодо ненадання такої розстрочки або відмови у її наданні, в адміністративному або судовому порядку не оскаржувались.

Крім того, суд при прийнятті рішення також враховує, що згідно власної заяви відповідача від 26.04.2019 року ОСОБА_1 зобов`язувався сплачувати податкові зобов`язання рівними частками кожного календарного кварталу до 20 числа місця, який слідує за календарним кварталом, починаючи з кварталу, який є наступний за 2 кварталом 2019 року (а.с.50, 87).

Водночас згідно наданих до суду платіжних доручень (а.с.46-49) вбачається, що ОСОБА_1 при сплаті своїх грошових зобов`язань були порушені строки їх сплати, встановлені пп.«д» п.164.2.17 статті 164 ПК України, та які були визначені ним самостійно у заяві від 26.04.2020 року, зокрема, щодо погашення податкового зобов`язання рівними частинами кожного календарного кварталу до 20 числа місяця, наступного за кожним календарним кварталом (до 20 квітня, до 20 липня, до 20 жовтня і до 20 грудня), починаючи з кварталу, що настає за тим кварталом, у якому до контролюючого органу подано заяву у довільній формі.

Так, заяву відповідачем було подано до податкового органу 26.04.2019 року, а першу сплати податкового зобов`язання ОСОБА_1 було здійснено 22.07.2019 року на суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 10122, 38 грн.

Водночас подальша сплата грошових зобов`язань була здійснена відповідачем з порушенням строків, а саме 13.03.2020 року на суму 10 122,38 грн., 14.05.2020 року на суму 20 244,80 грн., та 03.08.2020 року на суму 10 122,38 грн.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податків, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилась, а податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

У зв`язку із несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання та з метою вжиття заходів щодо її погашення, ГУ ДПС в Одеській області, на адресу ОСОБА_2 направило податкову вимогу форми "Ф" від 23.09.2020 року №175784-50 на суму податкового боргу 131590,94 грн. (а.с. 45).

Податкову вимогу було отримано відповідачем 21.10.2019 року, що підтверджується матеріалами адміністративної справи (а.с.9). Зазначена вимога також не була оскаржена ОСОБА_1 (в адміністративному або судовому порядку).

Відповідно до п.п.129.1.3 п.129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

За приписами п.41.2 ст.41 Податкового кодексу України, органами стягнення є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження (п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищезазначеного, враховуючи, що станом на момент звернення Головного управлінням ДПС в Одеській області до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача податкового боргу, в тому числі і пені, а також на час розгляду адміністративної справи №420/4499/20 в суді, жодного рішення про відстрочення ОСОБА_1 строку сплати податкового боргу податковим органом не приймалось, а відповідачем зазначених дій або бездіяльності податкового органу у судовому порядку оскаржено не було, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з ОСОБА_1 суми податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 72 824,72 грн.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що заявлене в судовому засіданні клопотання відповідача про необхідність, у разі прийняття рішення про задоволення позовних вимог Головного управління ДПС в Одеській області та стягнення з нього суми податкової заборгованості, прийняти одночасно рішення про розстрочення йому сплати податкового боргу, задоволенню не підлягає, оскільки ґрунтується на невірному тлумаченні процесуальних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим суд вважає за необхідне роз`яснити, що рішення про розстрочення або відстрочення виконання судового рішення про стягнення податкового боргу може бути прийнято судом на стадії виконання судового рішення за заявою сторони, поданої відповідно до положень статті 378 КАС України

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. У зв`язку з відсутністю таких судових витрат у справі №420/4499/20, суд вирішив їх розподіл не проводити.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 72-80, 192-194, 241-246, 251, 255, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул. Семінарська, 5) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму заборгованості з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 72824,72 грн. (сімдесят дві тисячі вісімсот двадцять чотири гривні сімдесят дві копійки) на бюджетний рахунок №0015005, банк отримувача Казначейство України (ел. адм.подат.), МФО 899998, код 38016923, КБК 11010500, отримувач коштів УК у м.Одесі/ Київський район/11010500.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 16 жовтня 2020 року.

Суддя О.В. Білостоцький

.