Справа № 280/4820/20
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 жовтня 2020 року Справа № 280/4820/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яка полягає у відмові врахувати стаж роботи в дошкільному закладі № 164 за період з 03.01.1994 року по 17.11.2006 року на посаді вихователя-методиста до стажу, який дає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7і розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вчинити певні дії, а саме, врахувати ОСОБА_1 стаж роботи в дошкільному закладі № 164 за період з 03.01.1994 року по 17.11.2006 року до стажу, який дає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7і розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що їй з 08.09.2019 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказує, що вона має право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій особи на день її призначення у зв`язку з наявністю спеціального стажу, зокрема позивачка працювала на посадах вихователя-методиста. Проте таку допомогу позивачка не отримала. Позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення. Однак, відповідачем відмовлено у виплаті грошової допомоги, оскільки позивач не має достатнього стажу. Позивачка вважає, що вона є особою, яка має достатній стаж для отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, вважає бездіяльність відповідача протиправноою, оскільки відповідачем не повністю зараховані періоди роботи позивача на вищевказаних посадах.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві, відповідно до якого зазначено, що правові підстави для виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відсутні, оскільки у позивачки недостатньо спеціального стажу роботи на посадах, передбачених пунктами «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Ухвалою суду від 17.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У зв`язку з тим, що суддя Запорізького окружного адміністративного суду Конишева О.В. перебувала у відпустці, розгляд справи проводиться першого робочого дня.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачу з 08.09.2019 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-1V від 09.07.2003, з урахуванням страхового стажу 43 роки 1 місяць 23 дні.

Відповідно до записів з трудової книжки позивача серія НОМЕР_2 від 08.08.1979 позивач працювала:

на посаді вихователя- з 08.08.1979 по 01.11.1983 роки; з 30.11.1983 по 15.11.1984 роки; з 05.12.1984 по 23.06.1985 роки;

на посаді завідуючої - з 24.06.1985 по 21.05.1992 роки;

на посаді вихователя - з 28.09.1992 по 03.01.1994 роки;

на посаді методиста (яку згідно довідки від 22.11.2019 № 07.01-19/1245 вважати посадою вихователь-методист) з 03.01.1994 по 17.11.2006 роки;

на посаді вихователя-методиста з 01.12.2006 по 30.09.2019 роки.

04.05.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно із п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003.

30.04.2020 року позивач по електронній пошті отримав відповідь відповідно до якої відповідач зазначив, що в управлінні відсутні законні підстави для нарахування та виплати позивачу грошової дороги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій саном па день її призначення. Оскільки актом № 13/1 від 17.01.2020 року про результати перевірки достовірності довідки про підтвердження стажу роботи для призначення пенсії, наданої Територіальним відділом освіти Олександрівського району департаменту освіти і науки Запорізької міської ради встановлено, що зміни до штатного розпису дошкільного закладу № 164, в якому позивача було переведено на посаду методист наказом № 7 від 05.01.1994 року внесені не були, а отже період роботи на посаді методиста не враховується до загального стажу роботи, який дає право на призначення і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Не погоджуючись із такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд керувався наступним.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ІІвідповіднодоКонституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Суд зазначає, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже на час звернення з вищезазначеною заявою до відповідача досягла 59 років 6 місяців. З 08.09.2019 позивачці призначено пенсію за віком, відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також відповідачем не заперечується той факт, що позивач є працівником освіти.

За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 (далі Порядок №1191).

Відповідно до пункту 1 Порядку №1191 цей Порядок визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пункту 2 Порядку №1191 страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом 5 Порядку встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

За приписами пункту 6 Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.

Відповідно до пункту 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

З аналізу наведених норм права вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Суд зазначає, що в якості підстави для відмови позивачу у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідач посилається на недостатність спеціального стажу у позивача.

Зокрема у відзиві на адміністративний позов відповідач зазначає, що до спеціального стажу роботи не враховано наступні період з 03.01.1994 по 17.11.2006 на посаді вихователя методиста в дошкільному закладі №164, оскільки у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909, посада методиста відсутня.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі Перелік №909).

Розділом 1 «Освіта» Переліку передбачені, зокрема, що директори (завідуючі), вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи дошкільних навчальних закладів всіх типів - мають право на пенсію працівника освіти за вислугу років.

Суд звертає увагу, що в примітці 2 до цього Переліку зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Згідно частини 2статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто, основним документом який підтверджує наявний трудовий стаж є трудова книжка, і лише за її відсутності або відсутності у трудовій книжці відповідних записів, приймають уточнюючі довідки або інші документи, видані за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами про періоди роботи не зазначені у трудовій книжці.

В даному випадку, необхідними умовами для виникнення у позивача права на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Також, згідно пункту 1.1 Розділу 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993року за № 110 (далі - Інструкція) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно п. 1 Постанови КМУ від 12 серпня 1993 року N 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд звертає увагу, що у трудовій книжці позивача Серія НОМЕР_2 від 08.08.1979 наявні записи про те, що позивачка з 03.01.1994 по 17.11.2006 працювала на посаді методиста в дошкільному закладі №164. Згідно довідки Територіального відділу освіти Олександрівського району Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради позивач з 03.01.1994 по 17.11.2006 працювала на посаді вихователя-методиста в дошкільному закладі № 164 (наказ про призначення Жовтневого районного відділу освіти від 02.01.1994 № 5; наказ про звільнення Жовтневою районного відділу освіти від 13.11.2006 п. 9 №128).

Таким чином, зважаючи на вищенаведене суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зарахований до спеціального стажу позивача період роботи з 03.01.1994 по 17.11.2006 на посаді вихователя -методиста в дошкільному закладі №164.

Отже, судом під час розгляду справи встановлено, що оскільки період роботи позивача з 03.01.1994 по 17.11.2006 на посадах, передбачених Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років - належним чином підтверджений, спеціальний стаж позивача станом на день призначення пенсії (08.09.2019) склав більше 30 років, що в свою чергу дає позивачу при призначенні пенсії за віком право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій.

Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, а відповідачем не заперечується, що:

- позивач досягла пенсійного віку;

- вийшла на пенсію з посади в закладі (установі) комунальної форми власності, робота на якій дає їй право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- не отримувала до моменту виходу на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», будь-якого іншого виду пенсії.

Тобто, враховуючи все вищенаведене суд дійшов висновку, що бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в призначенні та виплати позивачу грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій є необґрунтованими та протиправними.

Відповідно до частини 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

Частиною 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з урахуванням вище викладеного, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, щодо не врахування ОСОБА_1 стажу роботи в дошкільному закладі № 164 за період з 03.01.1994 року по 17.11.2006 року на посаді вихователя-методиста до стажу, який дає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області врахувати ОСОБА_1 стаж роботи в дошкільному закладі № 164 за період з 03.01.1994 року по 17.11.2006 року до стажу, який дає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 71 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 09.10.2020.

Суддя О.В. Конишева