Справа № 160/10731/20
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
07.09.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» звернувся ОСОБА_1 з позовом до Виконавчого комітету Криворізької міської ради, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Криворізької міської ради щодо ненадання публічної інформації за запитом від 03.08.2020 року;
- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Криворізької міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію;
- зобов`язати Виконавчий комітет Криворізької міської ради розглянути запит від 03.08.2020 року про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Кривий Ріг вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.08.2020 року позивач звернувся до Виконавчого комітету Криворізької міської ради із запитом про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Кривий Ріг вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд. Запит отримано відповідачем 06.08.2020 року. Проте, станом на 07.09.2020 року, відповідач не надав відповідь у встановлений законодавством термін.
Позивач вважає, що ненадання відповідачем запитуваної інформації (документів). Є протиправною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, а також порушує право позивача на отримання інформації.
Ухвалою суду від 22.09.2020 року, після усунення недоліків позовної заяви, було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи. Відповідач зазначає, що запит позивача було належним чином розглянуто з наданням і направленням позивачу обґрунтованої відповіді в установлений термін, в якій надано змістовні роз`яснення, що перелік незадіяних земельних ділянок, які можуть бути передані в користування у м. Кривий Ріг, розміщено на єдиному державному веб-порталі відкритих даних. Водночас, конкретизовано, що в переліку відсутні земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Таким чином, відповідач зазначає, що в повному обсязі дотримано право позивача на інформацію.
При цьому, відповідач звертає увагу, що не несе та не повинен нести відповідальності за строки поштової доставки позивачу відправлення. Оскільки, ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» чітко встановлює строки надання інформації, а не її отримання заявником.
Тому, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 03.08.2020 року за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до Виконавчого Комітету Криворізької міської ради із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив надати інформацію про наявність на території м. Кривий Ріг вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування.
Запит отримано відповідачем 06.08.2020 року.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на запит з порушенням вимог законодавства у сфері доступу до публічної інформації, звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.
Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
За приписами ч.1 ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації», метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.
Статтею 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.
Відповідно до статті 5 Закону №2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.
Згідно з статтею 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації, є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.
Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Частиною 1 та частиною 2 статті 19 Закону №2939-VI встановлено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Таким чином, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона має бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.
Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Тобто, позивач у порядку, визначеному Законом, є запитувачем інформації та наділений правом одержувати публічну інформацію, яка знаходиться у володінні відповідних розпорядників, а відповідач - розпорядником інформації, відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», отже, зобов`язано не лише оприлюднювати публічну інформацію на своєму офіційному веб-сайті, проте, й надавати таку інформацію за запитами на інформацію.
При цьому, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону. (ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації").
Беручи до уваги характер запитуваної інформації, її походження та зміст, суд зазначає, що позивач звернувся до відповідача із проханням надати йому саме публічну інформацію.
Одночасно, встановивши приналежність запитуваної інформації до публічної, важливим є також ідентифікація відповідача як розпорядника цієї публічної інформації.
Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;
2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;
4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.
Слід зазначити, що у відповідності до ч. 3 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.
Криворізька міська рада - представницький виборний орган місцевого самоврядування, який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.
Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах ( у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Міська рада та її виконавчий комітет є самостійними юридичними особами.
Сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (ч. 1 ст. 53 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
За правилами ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Одночасно, встановлюючи наявність порушення відповідачем норм Закону України «Про доступ до публічної інформації», судом встановлено наступне.
Як вже зазначалось вище, у відповідності до ч. 1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Так, судом встановлено, що запит позивача було скеровано до департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради у відповідності до розподілу повноважень у сферах містобудування, архітектури та земельних відносин.
Департамент є самостійним структурним підрозділом виконавчого комітету Криворізької міської ради, юридичною особою, що у межах наданих йому повноважень забезпечує права громадян на доступ до публічної інформації з питань, віднесених до його компетенції.
З матеріалів справи вбачається, що в департаменті запит був зареєстрований 07.08.2020 року за № 45-із з терміном виконання до 12.08.2020 року.
При цьому, суд зазначає, що з матеріалів справи, а саме, реєстру вихідної кореспонденції по департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин міської ради за серпень 2020 року, копія якого міститься в матеріалах справи, вбачається, що позивачу було направлено зазначену відповідь 13.08.2020 року, тобто в межах строку надання відповіді на запит про надання публічної інформації.
При цьому, суд погоджується з відповідачем, що останній не має нести відповідальності за строки поштової доставки відправлення листа з відповіддю на запит позивача.
Отже, у даному випадку має місце дотримання вимог закону, а саме, відповідь на запит на інформацію надано не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Таким чином, зазначене свідчить про безпідставність позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Криворізької міської ради щодо ненадання публічної інформації за запитом від 03.08.2020 року та щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію.
Оскільки судом встановлено, що відповідачем було розглянуто запит позивача на отримання публічної інформації від 03.08.2020 року, то позовна вимога про зобов`язання Виконавчого комітету Криворізької міської ради розглянути запит від 03.08.2020 року про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Кривий Ріг вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, також не підлягає задоволенню.
Також суд враховує, що зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки, чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.
Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Зазначення судом конкретних дій відповідача під час розгляду справи, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За вказаних підстав суд зазначає, що відповідачем надано суду належні докази щодо розгляду та надання інформації на запит позивача на публічну інформацію від 03.08.2020 року, тому суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Крім того, суд зазначає, що позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як учасник бойових дій. Це підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , дата видачі 17.04.2019 року, що міститься в матеріалах справи.
У зв`язку з чим, питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 19.10.2020 року.

Суддя І.О. Лозицька