Справа № 260/1631/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 260/1631/20 пров. № А/857/8925/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року в справі № 260/1631/20 (прийняте у м. Ужгороді суддею Іванчулинцем Д.В.; дата складення рішення у повному обсязі 07 липня 2020 року) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 10.03.2020 № 1740-сг про відмову у затвердженні проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки (кадастровий номер :10:011:0223);

- зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства та передати у власність земельну ділянку (кадастровий номер :10:011:0223), відповідно до поданого нею клопотання, яке розглянути повторно.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що за результатами розгляду клопотання ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області прийняло наказ від 10.03.2020, яким відмовлено у затвердженні проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки у зв`язку з тим, що він не погоджений з ОТГ згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 10.03.2020 № 1740-сг про відмову у затвердженні проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки (кадастровий номер :10:011:0223).

Зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарствам та передачі у власність земельної ділянки (кадастровий номер :10:011:0223.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з урахуванням розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області не може одноосібно приймати рішення щодо відведення земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення у власність громадян без погодження з Холмківською об`єднаною територіальною громадою.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 26.02.2020 ОСОБА_1 звернулася до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки (кадастровий номер :10:011:0223) площею 0,1800 га, в тому числі рілля площею 0,1800 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарствам (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель 01.03), що розташована за межами населених пунктів на території Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.

За результатами розгляду клопотання позивача ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області прийняло наказ від 10.03.2020, яким відмовило у затвердженні проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки у зв`язку з тим, що згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад», Головне управління має забезпечити здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначені державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарської призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з ОТГ (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Не погоджуючись із цими рішеннями, позивач звернувся до суду за захистом свого права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем був поданий у встановленому законом порядку вичерпний перелік належним чином погоджених необхідних документів для прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що позовна вимога про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою не підлягає задоволенню, оскільки це буде втручання у дискреційні повноваження відповідача. При цьому суд вважав, що ефективним способом захисту в цій справі буде зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Згідно з частинами шостою дев`ятою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до частини шостої статті 186 Земельного кодексу України, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частинами першою, шостою статті 186-1 Земельного кодексу України, передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:

1) завдання на розроблення проекту землеустрою;

2) пояснювальну записку;

3) копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);

4) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

5) письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;

6) довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;

7) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

8) відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

9) копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва III - V категорії складності, які розташовані на земельній ділянці;

10) розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);

11) розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);

12) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);

13) акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);

14) перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

15) викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

16) кадастровий план земельної ділянки;

17) матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

18) матеріали погодження проекту землеустрою.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, перелік документів, які повинен подати заявник, визначений законом і вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені законом, забороняється; підстави відмови у затвердженні проекту землеустрою, є вичерпними.

Як видно з матеріалів справи, поданий позивачем проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погоджений екстериторіально представником (працівником) територіального органу Держгеокадастру згідно висновку експерта державної експертизи Панасюк М.В. від 28.01.2020 № 1625/82-20.

На зазначену вище земельну ділянку площею 0,1800 га присвоєний кадастровий номер :10:011:0223, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Державного земельного кадастру № НВ-020 від 31.01.2020.

Отже, при здійсненні державної реєстрації та внесення відомостей в Державний земельний кадастр, Державний кадастровий реєстратор, як уповноважена посадова особа ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, здійснила перевірку документів (проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) на предмет відповідності вимогам законодавства та здійснив державну реєстрацію земельної ділянки.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач подала у встановленому законом порядку вичерпний перелік належним чином погоджених необхідних документів для прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність.

При цьому, підставою для відмови в затвердженні проекту землеустрою є відсутність погодження Холмківською об`єднаною територіальною громадою на передачу зазначеної земельної ділянки.

З приводу цього, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що розпорядження від 31.01.2018 № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» вимагає отримання погодження об`єднаних територіальних громад (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Проте, неотримання такого погодження не може бути підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою, оскільки це суперечитиме статті 118 Земельного кодексу України.

Також суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про Кабінет Міністрів України» розпорядження є актом Кабінету Міністрів України, який видається з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань, а тому посилання на такі документи як на підставу для унормування порядку отримання позиції органу місцевого самоврядування щодо проекту землеустрою є необґрунтованими.

Положення Земельного кодексу України забороняє вимагати інших погоджень проекту землеустрою, ніж встановлені відповідними статтями Земельного кодексу України, відтак відповідачем протиправно відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Щодо решти обставин та доводів апеляційної скарги, то такі не спростовують викладених вище висновків та на законність судового рішення не впливають.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки апелянт не довів правомірності вчинених ним дій, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року в адміністративній справі № 260/1631/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 16 жовтня 2020 року.