Справа № 580/1238/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1238/20 Суддя (судді) першої інстанції: С.М. Гарань
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) просив:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Черкаській області від 12 травня 2020 року № Ф-2965-51;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відображення в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у розмірі 23 785 грн 08 коп.;

- зобов`язати відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 шляхом виключення нарахованої суми боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у розмірі 23 785 грн 08 коп.;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо припинення (скасування) реєстрації ОСОБА_1 як самозайнятої особи адвоката, яка проводить незалежну професійну діяльність;

- зобов`язати відповідача припинити (скасувати) реєстрацію ОСОБА_1 як самозайнятої особи адвоката, яка проводить незалежну професійну діяльність та внести до Реєстру самозайнятих осіб запис про припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи ОСОБА_1 .

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року вказаний адміністративний позов було задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що відповідачем правомірно відображено в інтегрованій картці платника борг (недоїмку) зі сплати єдиного внеску у розмірі 23 785 грн. 08 коп., оскільки зазначена заборгованість виникла внаслідок самостійно задекларованих ОСОБА_1 сум єдиного соціального внеску, відображених в поданих 26 листопада 2019 року звітах про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, та є узгодженою.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є особою, що здійснює незалежну професійну діяльність адвоката на підставі свідоцтва від 01 листопада 2013 року серії ЧК №000538 про право на зайняття адвокатською діяльністю.

На підставі заяви позивача з 29 січня 2016 року адвокатська діяльність зупинена, про що у реєстр адвокатів внесено відповідний запис.

26 листопада 2019 року позивачем подано відповідачу звіти про нарахування єдиного соціального внеску за 2017 рік на суму 8448 грн 00 коп., за 2018 рік на суму 9828 грн 72 коп., за січень-червень 2019 року на суму 5508 грн 36 коп.

Відповідач виставив ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 травня 2020 року № Ф-2965-51, згідно з якою у позивача наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 23 785 грн 08 коп.

Не погоджуючись із вимогою контролюючого органу, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання її протиправною та скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з 29 січня 2016 року позивач не здійснював адвокатську діяльність, не мав усіх визначених законом підстав для здійснення адвокатської діяльності, не отримував доходу від такої діяльності, що свідчить про відсутність обов`язку сплати єдиного внеску.

Суд першої інстанції зазначав, що вимогу про сплату єдиного внеску в розмірі 23 785 грн 08 коп. скасовано рішенням суду у справі № 580/2067/19, але в інтегрованій картці зазначена сума продовжує обліковуватися як заборгованість, що порушує права позивача, оскільки відображає суму неіснуючого боргу.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VІ) .

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Питання зайняття адвокатською діяльністю регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076-VI).

Згідно зі ст.13 Закону №5076-VI, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 вказаного Закону, право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності.

Приписам п. 1 ч. 3 ст. 31 Закону №5076-VI визначено, що право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється: з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката.

Частиною 5 ст. 31 Закону №5076-VI передбачено, що протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності.

Скаржник стверджує, що заборгованість позивача виникла в результаті самостійно задекларованих сум єдиного внеску.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 червня 2019 року позивач подав заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску.

Також позивач подав звіти від 05 листопада 2019 року про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017, 2018 та 2019 рік, тип форми - "ліквідаційна".

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру адвокатів України позивачем з 29 січня 2016 року зупинено здійснення незалежної професійної діяльності.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскільки позивач з 29 січня 2016 року не здійснював адвокатської діяльності, то відповідно з цієї дати не мав усіх визначених законом підстав для здійснення адвокатської діяльності, не отримував доходу від такої діяльності, вказане свідчить про відсутність обов`язку сплати єдиного внеску.

Також судом першої інстанції встановлено, що 21 травня 2019 року Головне управління ДФС в Черкаській області сформувало вимогу № Ф-2965-51 про сплату боргу з ЄВ на суму 21030 грн 90 коп.

12 серпня 2019 року Головне управління ДФС в Черкаській області сформовано вимогу №Ф-2965-51 про сплату боргу з ЄВ на суму 23785,08 грн.

В подальшому рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі №580/2067/19 визнано протиправними та скасовано вимоги Головного управління ДФС в Черкаській області від 21 травня 2019 року №Ф-2965-51 про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 21030 грн 90 коп. та від 12 серпня 2019 року №Ф-2965-51 про сплату єдиного внеску на суму 23 785 грн 08 грн.

Суд з`ясував, що вказаний вище облік відповідачем єдиного внеску стосувався діяльності позивача, як особи, що здійснює незалежну професійну діяльність адвоката на підставі свідоцтва від 01 листопада 2013 року серії ЧК №000538 про право на зайняття адвокатською діяльністю. Водночас на підставі заяви позивача з 29 січня 2016 року адвокатська діяльність зупинена, про що у відповідний реєстр адвокатів внесений запис.

Рішенням від 26 грудня 2019 року у справі №580/2067/ 19 встановлено, що у спірну вимогу від 21 травня 2019 року № Ф-2965-51 увійшла нарахована недоїмка з єдиного внеску, як особі, що здійснює незалежну професійну діяльність 8448 грн 00 коп. за 2017 рік, 9828 грн 72 коп. за 2018 рік та 2754 грн 18 коп. за 1 квартал 2019 року. У вимогу від 12 серпня 2019 року №Ф-2965-51 додатково включено єдиний внесок за 2 квартал 2019 року на суму 2754 грн 18 коп.

Вказане рішення 28 січня 2020 року набрало законної сили.

Однак, у зв`язку з відображенням станом на 01 травня 2020 року в інтегрованій картці позивача боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у розмірі 23 785 грн 08 коп. Головним управлінням ДПС в Черкаській області було надіслано позивача вимогу від 12 травня 2020 року № Ф-2965-51, яка є предметом оскарження в цій справі, на зазначену суму.

Тобто, суми 23785 грн 08 коп. єдиного внеску, оцінку правомірності нарахування якої вже було надано при розгляді справи № 580/2067/19 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) якої скасовано рішенням суду від 26 грудня 2019 року, але в інтегрованій картці позивача така сума продовжує обліковуватися як заборгованість.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність нарахування позивачу єдиного внеску на суму 23 785 грн 08 коп. оскаржуваною в межах даної справи вимогою від 12 травня 2020 року № Ф-2965-51.

Пунктом 63.11 статті 63 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи забезпечують достовірність даних про платників податків в Єдиному банку даних про платників податків - юридичних осіб та Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, реєстрі платників податку на додану вартість, реєстрі неприбуткових організацій та інших реєстрах, що формуються та ведуться контролюючими органами згідно з цим Кодексом, їх захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних.

Пунктом 63.12 статті 63 Податкового кодексу України, інформація, що збирається, використовується та формується контролюючими органами у зв`язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних.

Оперативний облік надходжень за податками та зборами від платників податків здійснюється контролюючим органом у відповідності до Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 ( далі - Порядок № 422).

Відповідно до п.2 розділу І Порядку №422 інтегрована картка платника- форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 розділу 2 Порядку №422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКГІ за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 розділу 6 Порядку №422, первинними документами, на підставі яких в ІКП здійснюється погашення (зменшення) суми податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску, є серед іншого рішення суду про вирішення питання по суті (скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання та пені суми єдиного внеску за результатами судового оскарження).

Враховуючи зазначені положення Порядку №422, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо відображення в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у розмірі 23 785 грн 08 коп. та зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 шляхом виключення нарахованої суми боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у розмірі 23 785 грн 08 коп.

Оскільки апеляційна скарга жодних доводів в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо припинення (скасування) реєстрації ОСОБА_1 як самозайнятої особи адвоката, яка проводить незалежну професійну діяльність та зобов`язання відповідача припинити (скасувати) реєстрацію ОСОБА_1 як самозайнятої особи адвоката не містить, то з урахуванням положень ст.308 КАС України, колегія суддів рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

Є.В. Чаку