Справа № 520/11134/2020
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 р. № 520/11134/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Управління поліції охорони в Харківській області (61052, м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 20, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Управління поліції охорони в Харківській області, звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить суд:

1. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Жовтневим РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 06.12.2011, адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Управління поліції охорони в Харківській області (, адреса: 61052, м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 20) заборгованість в сумі 42610 (сорок дві тисячі шістсот десять) грн. 12 коп.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління поліції охорони в Харківській області витрати по сплаті судового збору у сумі 2012,00 грн. та всі інші судові витрати Управління поліції охорони в Харківській області, розмір яких буде підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

В обґрунтування позову позивач зазначено, що відповідач має перед позивачем борг у розмірі 42610,12 грн., який добровільно сплачено не було, а отже вказана сума підлягає стягненню в судовому порядку.

Ухвалою суду від 08.09.2020 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

08.09.2020 року згідно супровідного листа за № 520/11134/2020/40219/2020 ухвалу про відкриття провадження було надіслано на адресу відповідача, однак 13.10.2020 року вказане відправлення повернулось на адресу суду з відміткою Укрпошти "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ч. 11 ст. 126 КАС України встановлено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Згідно ч. 4 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Від відповідача, ОСОБА_1 , відзив на адміністративний позов не надходив, отже, своїм правом на подання відзиву по адміністративній справі відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Наказом Управління поліції охорони в Харківській області від 20.04.2017 № 281о/с відповідача - ОСОБА_1 , було прийнято на службу в органи Національної поліції України та призначено на посаду поліцейського взводу реагування Батальйону Управління поліції охорони в Харківській області.

24.04.2017 між позивачем, відповідачем та Рівненським вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони було укладено Договір про навчання поліцейського за кошти поліції охорони № 898 щодо проходження ОСОБА_1 в навчальному закладі первинної професійної підготовки та навчання за професією 5169 "Охоронник" за кошти позивача в загальній сумі 25130,76 грн. (п.п. 1.5 Договору).

Згідно з пунктом 1.4 тексту Договору укладаючи його сторони виходили з того, що відповідач мав намір проходити службу на посаді працівника поліції охорони в підрозділі позивача не менше трьох років.

Згідно з пунктами 4.2, 4.3 Договору ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання за час навчання оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченої відповідною кваліфікаційною характеристикою за професією 5169 "Охоронник" кваліфікацією 3-го розряду, виконувати навчальні, тематичні плани та програми, відвідувати заняття, отримувати задовільні оцінки, дотримуватися законодавства України, а також норм і правил, установлених у навчальному закладі.

Згідно з пунктом 4.4. Договору відповідач взяв на себе зобов`язання прибути після закінчення навчання на службу до позивача 29.08.2017 і відпрацювати з цієї дати не менше трьох років.

Згідно з умовами пункту 4.5 Договору відповідач також взяв на себе зобов`язання у випадку неприбуття за призначенням або відмові стати до служби, відрахування з навчання навчальним закладом або звільнення зі служби в поліції до закінчення визначеного пунктом 4.4 Договору строку з будь-яких підстав (крім звільнення на підставі підпунктів 2,4 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію"), відшкодувати позивачу під час свого звільнення всі його витрати, пов`язані з своїм навчанням по цьому Договору та витрати, які здійснив позивач у зв`язку з виплатою грошового утримання за час навчання. Сторони Договору також домовились, що позивач має право утримати під час звільнення зі служби відповідача суму його заборгованості по цьому договору за рахунок всієї суми коштів, які підлягають виплаті відповідачу під час остаточного розрахунку при звільненні.

На виконання умов цього Договору у період з 24.04.2017 по 28.08.2017 ОСОБА_1 пройшов відповідне професійне навчання у Рівненському ВПУ ДПО за відповідною професією, отримав відповідне свідоцтво і з 29.08.2017 приступив до служби по своїй посаді у відповідному підрозділі.

Фактичні витрати позивача на послуги Рівненського ВПУ ДІЮ за навчання відповідача по Договору склали 25130,76 грн., що підтверджується розрахунком та копіями підтверджуючих документів, які містяться в матеріалах справи.

Також, за період перебування відповідача у навчальному закладі витрати позивача на виплату відповідачу грошового забезпечення за період з 24..04.2017 по 28.08.2017 склали 8686,76 грн., що також підтверджується матеріалами справи.

Наказом позивача - Управління поліції охорони в Харківській області, від 24.10.2017 № 755о/с відповідача було призначено на посаду поліцейського-водія взводу реагування Батальйону УПО Харківської області.

Наказом позивача від 05.09.2018 № 608о/с ОСОБА_1 було призначено на посаду поліцейського-водія взводу реагування батальйону №2 УПО Харківської області.

Наказом Управління поліції охорони в Харківській області від 01.04.2019 № 177о/с відповідача було призначено на посаду поліцейського-водія взводу реагування роти УПО Харківської області.

Також під час розгляду справи судом було встановлено, що 04.02.2020 відповідач подав рапорт про надання йому чергової щорічної відпустки за 2020 рік у кількості 30 календарних днів.

Наказом позивача від 07.02.2020 № 78о/с ОСОБА_1 було надано чергову відпустку на 31 добу (з урахуванням 1 святкового дня) з 17.02.2020 по 18.03.2020, яку відповідач використав у повному обсязі.

23.06.2020 ОСОБА_1 прибув до підрозділу позивача і подав його керівництву свій рапорт від 22.06.2020 про звільнення зі служби за п 7 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) та повідомив, що він не бажає продовжувати службу в поліції у зв`язку з низьким рівнем заробітної плати, знайшов більш оплачувану роботу і терміново виїжджає на ФР Німеччина для працевлаштування.

Судом також встановлено, що починаючи з 23.06.2020 відповідач перестав виходити на службу, на телефонні дзвінки не відповідав, за місцем постійного проживання був відсутній, що підтверджується матеріалами справи.

Листом ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області" від 09.07.2020 № 33/41/1-276 позивача було повідомлено, що з 09.06.2020 по 19.06.2020 відповідач перебував на лікарняному за загальним захворюванням та надано відповідні копії документів.

Наказом позивача від 22.07.2020 № 294 було призначено проведення службового розслідування за фактом порушення ОСОБА_1 службової дисципліни.

Висновком службового розслідування позивача від 24.07.2020 вих. № 1083/43/40/01-2020 було вирішено за порушення службової дисципліни (дисциплінарний проступок), яке виразилось у невиходах на службу без поважних причин, керуючись ст. 11, 12, 13 Дисциплінарного статуту НПУ до відповідача застосувати дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Наказом Управління поліції охорони в Харківській області від 24.07.2020 № 20п за порушення службової дисципліни (дисциплінарний проступок) - невихід на службу без поважних причин, керуючись ст. 11, 12, 13 Дисциплінарного статуту НПУ до відповідача було застосовано дисциплінарне стягнення -звільнення зі служби в поліції.

Крім того суд зазначає, що Наказом позивача від 30.07.2020 № 389о/с відповідача було звільнено зі служби в поліції за п.б (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ст.77 Закону України "Про Національну поліцію", з утриманням з нього грошових коштів за перевикористану відпустку у кількості 15 днів (що становить суму 4785,00 грн.), сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, становила 4137,98 грн.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Згідно з нормами статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Згідно з нормами частин 1, 2 статі 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до норм частини 2 статті 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до норм статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до норм ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до норм статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом Зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений" строк (статті 526, 527, 530 ЦК України). Згідно зі статтею 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до норм статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з нормами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до норм статей 626, 628, 629, 631 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Таким чином суд дійшов висновку, що за невиконання умов пункту 4.4 Договору та у відповідності з пунктом 4.5 Договору з відповідача на користь позивача слід стягнути фактичну суму витрат позивача на послуги Рівненського ВПУ ДПО за навчання відповідача у розмірі 25130,76 грн. та суму витрат позивача на виплату відповідачу грошового забезпечення за період з 24.04.2017 по 28.08.2017 в розмірі 8686,76 грн., разом - в сумі 33817,52 грн.

також суд зазначає, що згідно з нормами частини 1 статті 92 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Згідно з нормами частин 1-3 статті 93 Закону № 580-VIII тривалість відпусток поліцейського обчислюється по добово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

Таким чином, відповідач мав право на чергову оплачувальну відпустку за 2020 рік у кількості 30 Днів і фактично використав її у повному обсязі в період з 17.02.2020 по 18.03.2020 і за цей період позивачем відповідачу було виплачене грошове забезпечення в сумі 8686,76 грн.

Статтею 22 Закону України "Про відпустки" передбачено, що у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган проводить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року.

Згідно з пунктом 8 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (затверджений наказом МВС України від 06.04.2016 № 260, зі змінами) поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць. При звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Кількість днів надмірно нарахованої частини щорічної відпустки вказується в наказі про звільнення.

Таким чином суд дійшов висновку, що за 15 днів перевикористаної у 2020 році відпустки з відповідача на користь позивача слід стягнути 4785,00 грн.

Крім того суд зазначає, що згідно статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Згідно статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Згідно з нормами статей 190,192 ЦК України, гроші (грошові кошти) є майном.

Згідно з нормами частини 4 статті 20 Закону № 580-VIII правила носіння та норми належності однострою поліцейських затверджує Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 10 розділу V Порядку забезпечення поліцейських одностроєм (у мирний час), який затверджений наказом МВС України від 12.09.2017 № 772 (в редакції наказу МВС України від 24.12.2019 № 1100), відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, здійснюється з урахуванням термінів його експлуатації та у випадку втрати, пошкодження та/або звільнення поліцейського зі служби з таких підстав: у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; за власним бажанням; у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави; через службову невідповідність. Відрахування з грошового забезпечення поліцейського здійснюються виключно за його письмової згоди або в судовому порядку.

Таким чином, з метою відшкодування позивачу вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких відповідачем не закінчився, з відповідача на користь позивача слід стягнути 4137,98 грн.

Оскільки грошове забезпечення за червень 2020 року в сумі 10848,38 було фактично виплачене відповідачу в повному обсязі позивачем ще 03.07.2020, а протягом липня 2020 року відповідачу було нараховано до виплати лише доплату за службу в нічний час у червні 2020 року в розмірі 59,50 грн., з урахуванням виконання позивачем вимог податкового законодавства з повернення відповідачу військового збору в сумі 70,88 грн. (у зв`язку з нарахуванням заборгованості відповідача за перевикористану відпустку перед позивачем), заборгованість відповідача перед позивачем з відшкодування вартості предметів однострою та з повернення коштів за перевикористану відпустку становить 8792,60 грн., що підтверджується копією розрахунку, який міститься в матеріалах справи.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що загальна заборгованість відповідача перед возивачем по п. 4.5 Договору, а також з відшкодування вартості предметів однострою та з повернення коштів за перевикористану відпустку, становить: 33817,52 + 8792,60 = 42610,12 грн., а отже зазначена сума підлягає стягненню в судовому порядку.

Щодо вимоги позивача стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління поліції охорони в Харківській області витрати по сплаті судового збору у сумі 2012,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки в даному випадку Управління поліції охорони в Харківській області виступало в якості суб`єкта владних повноважень, судові витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають.

Щодо інших судових витрат Управління поліції охорони в Харківській області, то в цій частині також слід відмовити, оскільки розмір зазначених витрат позивачем підтверджено не було.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Управління поліції охорони в Харківській області (61052, м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 20, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Жовтневим РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 06.12.2011, адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Управління поліції охорони в Харківській області (, адреса: 61052, м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 20) заборгованість в сумі 42610 (сорок дві тисячі шістсот десять) грн. 12 коп.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.