Справа № 380/4565/20
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4565/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Карп`як О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації, Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації про визнання відповіді невмотивованою, -

встановив:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Львівської обласної державної адміністрації (79000, м. Львів, вул. В.Винниченка, 18), Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації (79000, м. Львів, вул. В.Винниченка,18), про визнання відповіді немотивованою, у якій позивач просить:

- визнати відповідь Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації від 13.05.2020 №ЗВГ-ВИХ-1158/0/20, як немотивованою відмовою в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Ухвалою суду від 15 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 16.07.2020 запропоновано позивачу надати пояснення щодо клопотання представника відповідача про заміну неналежного відповідача у справі та встановлено для їх надання п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою від 18.08.2020 у задоволенні клопотання представника відповідача про заміну відповідача на належного відмовлено, залучено до участі у справі другого відповідача Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації (79000, м. Львів, вул. В.Винниченка,18), розгляд справи розпочато спочатку.

Позиція позивача:

Позивач, відповідно до п.14 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», реалізовуючи своє першочергове право, як учасник бойових дій, 22.04.2020 звернувся із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під індивідуальне дачне будівництво із подальшою передачею у приватну власність орієнтованою площею 0,10 га, яка розташована за межами населеного пункту м. Львова на вул. Замарстинівській. Однак, листом від 13.05.2020 йому повідомлено, що станом на сьогодні, нерозподілених земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва, якими розпоряджається облдержадміністрація немає. Тому вважає, що його заява не розглянута відповідачем по суті та у встановленому законом порядку. Просить позов задоволити.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якому вказує, що відповідач не спростував його твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог.

Заперечення відповідача, Львівської обласної державної адміністрації:

Відповідач вважає, що оскільки протиправна бездіяльність у вигляді ненадання дозволу не перешкоджає розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, то протиправне рішення у вигляді незаконної відмови у наданні дозволу, теж не повинно бути перешкодою. Тому, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Заперечень на позов від відповідача, Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації, до суду не надходили.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники прави посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

22.04.2020 позивач звернувся до голови Львівської обласної державної адміністрації з заявою, у якій відповідно до статей 116, 118, 121, 122 ЗК України, враховуючи норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтованою площею 0,1 га, що розташована за межами населеного пункту м. Львова на АДРЕСА_2 під індивідуальне дачне будівництво. До заяви позивачем долучались: копія паспорта, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, копії документів, що підтверджують участь в АТО (посвідчення, довідка про безпосередню участь в АТО), графічний матеріал місця розташування земельної ділянки.

За результатами розгляду заяви позивача, Департаментом архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації надано відповідь від 13.05.2020 №ЗВГ-ВИЗ-1158/0/20, якою проінформовано, що на сьогодні нерозподілених земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва, якими розпоряджається облдержадміністрація немає. Для отримання земельної ділянки під індивідуальне дачне будівництво відповідно до пп. в, п.3, ст.122 ЗК України рекомендовано звернутись на адресу районної державної адміністрації на території якої бажає отримати земельну ділянку.

Вважаючи що заява від 22.04.2020 відповідачем не розглянута по суті та не у встановленому законом порядку, позивач звернувся до суду .

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, насамперед, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України).

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій надаються пільги у формі першочергового забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (далі ЗК України).

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Згідно з частиною першою статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною шостою статті 118 ЗК України визначено, що Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України).

При цьому частиною 7 статті 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара.

Так, відповідно до Конституції України Закон України «Про місцеві державні адміністрації» визначає організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до п.2 ст.21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Слід звернути увагу на ту обставину, що відповідачем ні у листі від 13.05.2020 №ЗВГ-ВИХ-1158/0/20, а ні у відзиві не вказується про відсутність у нього повноважень на прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивача в порядку ст.118 ЗК України.

Повноваження органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування передбачені у ст. 122 Земельного кодексу України.

Згідно з ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Водночас, пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" визначено, що у разі якщо відомості про земельні ділянки, визначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не віднесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розробку проекту землеустрою здійснюється: у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів - органами виконавчої влади.

Відповідно до ст.17 ЗК України, до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; г) підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок; ж) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтованою площею 0,1га, що розташована за межами населеного пункту м. Львова на вул. Замарстинівській під індивідуальне дачне будівництво.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки "без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Рад) Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З відповідною заявою позивач звернувся до Львівської обласної державної адміністрації, в якій зазначив про бажання отримати земельну ділянку площею 0,10 га. В заяві позивач зазначив, що виділення даної земельної ділянки у власність (надання відповідних дозволів тощо) згідно ст. 122 Земельного кодексу України віднесено до компетенції Львівської обласної державної адміністрації.

Однак, на заяву позивача від 22.04.2020, оформленої та поданої у відповідності до ст.ст. 116, 118, 122 ЗК України, відповідачем була надана відповідь від 13.05.2020 №ЗВГ-ВИХ-1158/0/20 з якої вбачається, що вона надана не в порядку, встановленому ст. 118 ЗК України, а у відповідності до положень Закону України «Про звернення громадян».

Крім того, відповідач у своїй відповіді не вказує жодної норми законодавства, якими керувався при її наданні, натомість, рекомендував в порядку пп. в, п.3 ст.122 ЗК України звернутись на адресу районної державної адміністрації, на території якої бажає отримати земельну ділянку.

Таким чином, з відповіді відповідача вбачається, що заява позивача розглянута не на підставі ч. 6 ст. 118 ЗК України, яка є спеціальною нормою матеріального права, що встановлює порядок передачі громадянам безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Доводи відповідача, викладені у відзиві про те, що питання, які стосуються предмету спору відносяться до компетенції Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської облдержадміністрації відповідно до п.3.3, 3.26 Положення про департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації від 05.08.2019 №837/0/5-19 (далі Положення), судом відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до п.3.3 Положення, Департамент відповідно до визначених галузевих повноважень виконує такі завдання: розглядає у випадках, встановлених законодавством, пропозиції суб`єктів містобудування щодо визначення територій, вибору, вилучення (викупу) та надання земель для містобудівних потреб згідно містобудівною документацією, розробляє та подає до Львівської обласної державної адміністрації пропозиції з цих питань.

Відповідно до п.3.26 Положення, розглядає у встановленому законодавством порядку та в межах компетенції: звернення громадян, звернення суб`єктів містобудування, запити і звернення народних депутатів України та депутатів відповідних місцевих рад, запити судів, прокуратури, адвокатури та інших органів, до повноважень яких належать питання дотримання законності, запити на отримання публічної інформації, розпорядником якої він є.

Вказані доводи не спростовують тієї обставини, що за результатами розгляду заяви позивача не було прийнято жодного рішення в порядку, встановленому ст.118 ЗК України, а розглянуто заяву в порядку Закону України «Про звернення громадян».

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність своєї бездіяльності при розгляді заяви.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, судом встановлено порушення відповідачем критеріїв правомірності, при розгляді заяви позивача від 22.04.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтованою площею 0,1 га, що розташована за межами населеного пункту м. Львова на АДРЕСА_2 під індивідуальне дачне будівництво, визначених ч.2 ст.2 КАС України.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, враховуючи, що позивач фактично оскаржує бездіяльність Львівської обласної державної адміністрації щодо розгляду заяви від 22.04.2020, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України суду повноважень, суд у даній справі дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково шляхом прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльності Львівської обласної державної адміністрації щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 22.04.2020 з питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтованою площею 0,1 га, що розташована за межами населеного пункту м. Львова на АДРЕСА_2 під індивідуальне дачне будівництво. У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до вимог статті 139 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації, Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації про визнання відповіді невмотивованою, - задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Львівської обласної державної адміністрації щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 22.04.2020 з питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтованою площею 0,1 га, що розташована за межами населеного пункту м. Львова на АДРЕСА_2 під індивідуальне дачне будівництво.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.10.2020 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна