Справа № 804/704/16
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2020 року Справа № 804/704/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
04.02.2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Міністерства юстиції України, у якій просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ голови Правління Пенсійного фонду України від 21.12.2015 року № 898-О про звільнення ОСОБА_1 ;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська;
- виплатити ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу;
- зобов`язати Міністерство юстиції України вилучити дані щодо ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади" - www.lustration.minjust.gov.ua/register.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2016 року (колегія суддів - Верба І.О., Кононенко О.В., Сидоренко Д.В.) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба безпеки України, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено повністю.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 року (колегія суддів - Гімон М.М., Чумак С.Ю., Юрко І.В.) апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року у справі № 804/704/16 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 25.06.2020 року (колегія суддів - Губська О.А., Білак М.В., Калашнікова О.В.) касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року задоволено частково.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року в цій справі скасовано.
Ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба безпеки України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ голови Правління Пенсійного фонду України від 23 грудня 2015 року № 902-О про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська з 24 грудня 2015 року.
Зобов`язано Пенсійний фонд України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади».
Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська допущено до негайного виконання.

Справу № 804/704/16 в частині позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу направлено на новий судовий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

10.07.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з Верховного Суду надійшла адміністративна справа № 804/704/16.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2020 року адміністративну справу № 804/704/16 розподілено судді ОСОБА_2 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 року справу № 804/704/16 прийнято до провадження та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 04.08.2020 року.

29.07.2020 року від представника Міністерства юстиції України надійшов відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що вимога ОСОБА_1 щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з відповідача - Міністерства юстиції України є безпідставною, оскільки ОСОБА_1 був працівником територіального органу Пенсійного фонду України Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська.

30.07.2020 року на адресу суду від представника Пенсійного фонду України надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що Пенсійний фонд України не є роботодавцем по відношенню до ОСОБА_1 , а тому є неналежним відповідачем за позовною вимогою про виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

04.08.2020 року у підготовчому засіданні у справі № 804/704/16 оголошено перерву до 25.08.2020 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року замінено неналежних відповідачів у справі № 804/704/16 з Пенсійного фонду України та Міністерства юстиції України на належного відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

25.08.2020 року підготовче засідання у справі № 804/704/16 відкладено на 15.09.2020 року.

04.09.2020 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, прохальна частина якого викладена в наступній редакції:

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 грудня 2015 року по 06 липня 2020 року у розмірі 1272472,15 грн.

15.09.2020 року розгляд справи № 804/704/16 відкладено на 22.09.2020 року.

У судове засідання 22.09.2020 року з`явились позивач та його представник. Проти подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження не заперечували.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Про причини неявки суд не повідомив.

22.09.2020 року судом ухвалено закрити підготовче засідання та продовжувати розгляд справи у порядку письмового провадження.

У відповідності до вимог ст. ст. 205, 243 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.

30.09.2020 на адресу суду від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що здійснений ОСОБА_1 розрахунок середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу не відповідає нормативно-правовим актам, оскільки розрахований неправильно.

08.10.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано правову позицію аналогічну викладеній в уточненій позовній заяві та зазначено, що позивачем при розрахунку середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу помилково не було враховано один додатковий вихідний день, введений Законом України від 16.11.2017 року «Про внесення змін до статті 73 Кодексу Законів про працю щодо святкових і неробочих днів» - Різдво Христове, яке святкується 25 грудня. З урахуванням чого сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 1271479,11 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Наказом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 16 березня 2007 року № 79-0 позивача призначено за конкурсом з 16 березня 2007 року на посаду начальника Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська з посадовим окладом відповідно до штатного розпису та присвоєно тринадцятий ранг державного службовця.

05.03.2015 року Пенсійним фондом України прийнято наказ «Про початок проведення в територіальних органах Пенсійного фонду України перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади».

16.03.2015 року позивач, відповідно до статті 4 Закону України «Про очищення влади», подав на ім`я голови правління Пенсійного фонду України власноручно написану заяву про те, що заборони, визначені частинами третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», щодо позивача не застосовуються.

19.06.2015 року на адресу Пенсійного фонду України на його запит надійшла відповідь від Служби безпеки України за вих. № 24/31820-л від 20 травня 2015 року, якою повідомлено, що Службою безпеки України за результатами перевірки наявних матеріалів виявлено відсутність заборон, передбачених частиною третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» стосовно позивача.

На підставі статей 10, 13 Закону України «Про Службу безпеки України», статті 5 Закону України «Про очищення влади», роз`яснень Міністерства юстиції України від 02 вересня 2015 року № 11.0.2/1674, Центральним управлінням Служби безпеки України прийнято розпорядження № 348 від 22 вересня 2015 року «Про деякі питання проведення в Службі безпеки України перевірки, передбаченої статтею 5 Закону України «Про очищення влади».

Підпунктами 1, 2 пункту 4 цього розпорядження від 22 вересня 2015 року № 348, ГДА Служби безпеки України зобов`язано до 30 жовтня 2015 року проаналізувати прийняті Службою безпеки України, як органом перевірки, передбаченої статтею 5 Закону, рішення на предмет їх відповідності роз`ясненням в частині належності особи, яка перевіряється, до категорії «штатний працівник КДБ СРСР, КДБ УРСР, КДБ інших союзних республік колишнього СРСР», і, у разі виявлення невідповідності прийнятих рішень, вжити заходів, передбачених Порядком, та забезпечити інформування про вжиті заходи державні органи, які ініціювали проведення такої перевірки.

Згідно зі змістом роз`яснення Міністерства юстиції України від 02 вересня 2015 року № 11.0.2/1674 та з пунктом 1 розпорядження Служби безпеки України від 22 вересня 2015 року № 348, під терміном «штатний працівник КДБ СРСР, КДБ УРСР, КДБ інших союзних республік колишнього СРСР», застосованим у пункті 3 частини четвертої статті 3 Закону, належить розуміти всіх військовослужбовців, робітників і службовців КДБ СРСР, КДБ УРСР, КДБ інших союзних республік колишнього СРСР.

На виконання вказаних вимог розпорядження від 22 вересня 2015 року № 348, Служба безпеки України проаналізувала прийняте рішення стосовно позивача про відсутність щодо нього заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 Закону, і листом від 30 листопада 2015 року № 24/л-77213 повідомила Пенсійний фонд України про виявлення додаткової інформації щодо відомостей, які підлягали перевірці згідно із запитом Пенсійного фонду України від 16 березня 2015 року № 9425/07-10, та яка впливає на суть раніше надісланого Службою безпеки України висновку від 20 травня 2015 року № 24/31820-л.

У вказаному листі Служба безпеки України зазначила, що позивач у період з 21 березня 1983 року по 29 червня 1990 року проходив військову службу на штатних посадах КДБ УРСР, і, таким чином, відомості, повідомлені позивачем про незастосування до нього заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону, на підставі критерію, визначеного пунктом 3 частини четвертої статті 3 Закону, є недостовірними.

На підставі вказаного листа Служби безпеки України від 30 листопада 2015 року № 24/л-77213, погодження Міністерства соціальної політики України, Пенсійним фондом України видано наказ від 23 грудня 2015 року № 902-О «Про звільнення ОСОБА_1 », згідно з яким позивача звільнено з посади начальника Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», за пунктом 72 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України.

Позивач, вважаючи своє звільнення та вказаний наказ протиправними, звернувся до суду.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 25.06.2020 року вказані судові рішення скасовані, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Справу в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою та другою статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Як зазначено в пункті 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», середній заробіток визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку на останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок).

Згідно з п. 2 розділу І Порядку № 100, у випадках вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 розділу IV Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного число робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Абзацами першим та другим пункту 10 розділу IV Порядку № 100 передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Так, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області була надана довідка № 274 від 10.08.2020 року про розрахунок середньоденної та середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 .

Згідно p Довідкj. середньоденний заробіток позивача становить 305,55 грн.

При цьому, посадовий оклад за посадою, яку займав позивач до звільнення в 2015 році становив 1755,00 грн.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06.04.2016 року № 292 відбулося підвищення розміру посадового окладу позивача з 1755,00 грн. до 4824,00 грн.

Відповідно до п. 10 Порядку коефіцієнт підвищення тарифних ставок та посадових окладів розраховується наступним чином: 4824,00 грн. / 1755,00 грн. = 2,7487.

Також згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Питання оплати праці працівників державних органів» № 15 від 18.01.2017 року відбулося підвищення розміру посадового окладу позивача до 5300,00 грн.

Відповідно до п. 10 Порядку коефіцієнт підвищення тарифних ставок та посадових окладів розраховується наступним чином: 5300,00 грн. / 1755,00 грн. = 3,0199.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304 та від 18 січня 2017 р. № 15» № 931 від 01.12.2017 року відбулося підвищення розміру посадового окладу позивача до 5500,00 грн.

Відповідно до п. 10 Порядку коефіцієнт підвищення тарифних ставок та посадових окладів розраховується наступним чином: 5500,00 грн. / 1755,00 грн. = 3,1339.

Також згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про впорядкування структури заробітної плати працівників державних органів, судів, органів та установ системи правосуддя у 2018 році» № 24 від 25.01.2018 року відбулося підвищення розміру посадового окладу позивача до 7000,00 грн.

Відповідно до п. 10 Порядку коефіцієнт підвищення тарифних ставок та посадових окладів розраховується наступним чином: 7000,00 грн. / 1755,00 грн. = 3,9886.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо впорядкування структури заробітної плати працівників державних органів, судів, органів та установ системи правосуддя у 2019 році» № 102 від 06.02.2019 року посадовий оклад позивача збільшився до 7510,00 грн.

Відповідно до п. 10 Порядку коефіцієнт підвищення тарифних ставок та посадових окладів розраховується наступним чином: 7510,00 грн. / 1755,00 грн. = 4,2792.

Також, згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 р. № 15» № 16 від 15.01.2020 року посадовий оклад позивача збільшився до 8150,00 грн.

Відповідно до п. 10 Порядку коефіцієнт підвищення тарифних ставок та посадових окладів розраховується наступним чином: 8150,00 грн. / 1755,00 грн. = 4,6438.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне зазначити, що з 24.12.2015 року по 30.04.2016 року (останній день в цьому періоді, що передував наступному підвищенню посадових окладів) середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 27193,95 грн. (89 днів х 305,55 грн. = 27193,95 грн.).

Водночас, за період з 01.05.2016 року по 31.12.2016 року (останній день в цьому періоді, що передував наступному підвищенню посадових окладів) середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 141097,37 грн. (305,55 грн. х 2,7487 х 168 робочих днів = 141097,37 грн.).

За період з 01.01.2017 року по 12.12.2017 року включно (останній день в цьому періоді, що передував наступному підвищенню посадових окладів) середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 217764,39 грн. (305,55 грн. х 3,0199 х 236 робочих днів = 217 764,39 грн.).

За період з 13.12.2017 року по 31.12.2017 року включно (останній день в цьому періоді, що передував наступному підвищенню посадових окладів) середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 11490,76 грн. (305,55 грн. х 3,1339 х 12 робочих днів = 11490,76 грн.).

За період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року включно (останній день в цьому періоді, що передував наступному підвищенню посадових окладів) середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 304679,18 грн. (305,55 грн. х 3,9886 х 250 робочих днів = 304679,18 грн.).

За період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року включно (останній день в цьому періоді, що передував наступному підвищенню посадових окладів) середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 326877,39 грн. (305,55 грн. х 4,2792 х 250 робочих днів = 326877,39 грн.).

За період з 01.01.2020 року по 06.07.2019 року включно середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 178783,05 грн. (305,55 грн. х 4,6438 х 126 робочих днів = 178783,05 грн.).

Таким чином, сума середнього заробітку, що підлягає стягненню за час вимушеного прогулу за період з 24.12.2015 року по 06.07.2020 року становить 1207886,09 грн.

Вказана сума підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Зазначена правова позиція щодо застосування коефіцієнту коригування передбаченого п. 10 Порядку № 100 також викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 804/8042/17.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи правомірність дій та рішень суб`єктів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на викладене, з урахуванням встановленого періоду, за який має бути розрахований середній заробіток за час вимушеного прогулу та розрахунку суми, суд робить висновок, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Пунктом 2 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що рішення суду про присудження виплати заробітної плати у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць виконуються негайно.

Керуючись ст. ст. 77, 241-246, 250, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 грудня 2015 року по 06 липня 2020 року включно у розмірі 1207886 (один мільйон двісті сім тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн. 09 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський