Справа № 420/1593/20
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/1593/20

Категорія: 112030100 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.
Час і місце ухвалення: 16:36, м. Одеса
Дата складання повного тексту: 15.06.2020 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

при секретарі Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) про:

- визнання протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року включно;

- стягнення з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року включно в сумі 71 577,31 грн.

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а саме - порушення строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року включно.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року:

- адміністративний позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 в частині позовних вимог щодо зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а саме порушення строків виплати індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року включно повернуто позивачу;

- прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року включно та стягнення з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року включно в сумі 71 577,31 грн. Відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що з 12 травня 2014 року по теперішній час проходить військову службу у лавах Збройних Сил України у в/ч НОМЕР_1 . Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року (справа №815/2256/18) позовні вимоги задоволено, а саме визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 в частині не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року; зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року включно.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2019 року апеляційну скаргу в/ч НОМЕР_1 залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суд від 12 липня 2018 року без змін.

В/ч НОМЕР_1 виконано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року, а саме: нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року включно. Проте рішення суду виконано з порушенням вимог Постанови Кабінет Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" від 17 липня 2003 року №1078 (далі Порядок №1078).

Також позивач, посилаючись на лист Мінсоцполітики від 29 грудня 2017 року №122/0/66-17 та лист директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 31 січня 2018 №248/3/8/85 зазначає, що січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), атому відповідно до Порядку №1078 січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Загальна сума індексації грошового забезпечення, яка йому не була виплачена в/ч НОМЕР_1 за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року становить 71 577,31 грн.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що проведення індексації грошових доходів населення, у тому числі грошового забезпечення, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Якщо відбувається підвищення грошового забезпечення на суму меншу, ніж сума індексації, має бути здійснено підвищення грошового забезпечення та додано суму індексації, визначену з урахуванням суми підвищення грошового забезпечення. З метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян, якими є також військовослужбовці, з 01 січня 2016 року грошове забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України відповідно до протокольного рішення Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року №3 було значно збільшено за рахунок збільшення їх розміру преміювання. В січні 2016 року військовослужбовцям Збройних Сил України було підвищено рівень грошового забезпечення за грудень 2015 року виходячи з наступних норм: премії військовослужбовцям, яким максимальний розмір посадового окладу визначений у штаті військової частини від 450 до 685 грн. включно, - 740 відсотків посадового окладу; військовослужбовцям, яким максимальний розмір посадового окладу визначений у штаті військової частини від 686 до 870 грн. включно, - 600 відсотків посадового окладу; військовослужбовцям, яким максимальний розмір посадового окладу визначений у штаті військової частини від 871 грн. і вище, - 525 відсотків посадового окладу (телеграма Міністра оборони України №НР 248/3/9/1/1150 від 31 січня 2015 року). Таким чином, військовослужбовці у 2015 році отримували значно менше грошове забезпечення ніж у 2016 році.

За рахунок збільшення грошових нарахувань у 2016 році позивач став отримувати в 2 (два) рази більше грошове забезпечення ніж у 2015 році. Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати" від 09 грудня 2015 року №1013 (далі Постанова №1013), особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" внесено зміни до Порядку №1078, п.6 якого доповнено абзацом такого змісту: "Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік". Відповідно до п.7 роз`яснення директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04 січня 2016 року №248/3/9/1/2 (додається) у зв`язку із внесенням вищезазначених змін до Порядку №1078, індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення. за вищевказаний період проходження військової служби позивачу була здійснена виплата індексації на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року по справі №815/2256/18 згідно чинного законодавства. Вказана позивачем сума у позовній заяві є необґрунтованою, розрахована невірно та суперечить чинному законодавству.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року включно та стягнення з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року включно в сумі 71 577,31 грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги:

- у рішенні суду першої інстанції не враховано, що відповідно до пп.1 п.1 Постанови №1013 підвищено посадові оклади працівникам відповідно до збільшення розміру посадового окладу працівника 1 тарифного розряду Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року №1298. Однак, позивач не отримує кошти на підставі постанов Кабінету Міністрів України, перелік яких наведено в Постанові №1013. Більш того, позивач є військовослужбовцем, а не працівником;

- місяцем для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовим місяцем) в розумінні Порядку №1078 за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно є січень 2008 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294, яка набрала чинності з 01 січня 2008 року та якою було востаннє підвищено посадові оклади військовослужбовцям;

- дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може". Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд. У справі, що розглядається конкретними фактичними обставинами є підвищення посадових окладів військовослужбовцям в січні 2008 року та березні 2018 року відповідно до рішення Уряду.

У відзиві в/ч НОМЕР_1 на апеляційну скаргу вказується, що заперечення позивача базується виключно на визначення базового місяця, який, на його думку, повинен бути січень 2008 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року у справі №815/2256/18, яке постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2019 року залишено без змін, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 в частині не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та зобов`язано в/ч НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (код ІПН НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року включно.

У вказаному рішенні (справа №815/2256/18) встановлено, що 20 листопада 2011 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Також у рішенні встановлено, що як свідчить витяг з послужного списку ОСОБА_1 :

- згідно наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України №235-ПМ від 06 грудня 2013 року у період з 06 грудня 2013 року по 12 лютого 2014 року ОСОБА_1 проходив військову службу командиром відділення спеціального радіозв`язку в/ч НОМЕР_4 ;

- згідно наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України №19-ПМ від 12 лютого 2014 року, у період з 12 лютого 2014 року по 14 серпня 2014 року ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом на посаді техніка відділення спеціального радіозв`язку в/ч НОМЕР_4 у м. Одесі;

- згідно наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України №19-ПМ від 12 лютого 2014 року, у період з 14 серпня 2014 року по 29 грудня 2017 року ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом на посаді техніка відділення спеціального радіозв`язку в/ч НОМЕР_1 у м. Одесі;

- згідно наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України №124-РС від 29 грудня 2017 року по теперішній час ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді начальника приймального радіовузла відділення зв`язку у в/ч НОМЕР_1 в м. Одесі.

Як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем, вищевказане рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року у справі №815/2256/18 в/ч НОМЕР_1 виконано, ОСОБА_3 нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01 лютого 2016 року по 31 грудня 2017 року включно, що також підтверджується розрахунково-платіжною відомістю №43.

Позивач, не погоджуючись з розрахованою відповідачем сумою належної йому індексації грошового забезпечення, звернувся до в/ч НОМЕР_1 із заявою від 05 листопада 2019 року, в якій, зокрема, просив нарахувати та доплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року в сумі 82 290,87 грн., у відповідь на яку в/ч НОМЕР_1 йому направлено лист від 28 грудня 2019 року №44/1794, у якому зазначено, що сума індексації вказана у зверненні, а саме 82 290,87 грн., є необґрунтованою, жодного розрахунку та підстав нарахування у зверненні не наведено, а отже заяву в частині виплати індексації грошового забезпечення в сумі 82 290,87 грн. та компенсації втрати частини доходів наразі не може бути задоволено.

Позивач, вважаючи, що в/ч НОМЕР_1 йому не в повному розмірі виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року включно, посилаючись на те, що січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців та що відповідач повинен доплатити йому суму індексації 71 577,31 грн. згідно розрахунку, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи дану справу, суд першої інстанції виходив з того, що до внесення змін до законодавства про індексацію грошового забезпечення діяли норми, які визначали, що базовим місяцем обчислення індексу споживчих цін для індексації заробітної плати вважався місяць прийняття на роботу або місяць підвищення заробітної плати.

Тобто, враховуючи те, що ОСОБА_1 було прийнято на військову службу до в/ч НОМЕР_1 з 12 травня 2014 року, а відтак до 01 грудня 2015 року базовим місяцем обчислення індексу споживчих цін для позивача був травень 2014 року, а не січень 2008 року, коли позивач не числився на військовій службі.

Судова колегія, в цілому, вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 73, 74, 77 КАС України, ст. 2, ч.2 ст. 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", п.п.2, 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабміну України від 17 липня 2003 року №1078, п.13 Постанови Кабміну України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07 листопада 2007 року №1294

Крім того, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення, самостійно нарахованої ним, суми індексації в розмірі 71 577,31 грн.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року №1282-XII (далі Закон №1282-XII).

Відповідно до ст. 2 Закону України №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України №1282-XII порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначаються Порядком №1078.

Відповідно до п.2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог законодавства проведення індексації у зв`язку з зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

При цьому, відповідач не заперечує право позивача щодо отримання належних йому сум індексації грошового забезпечення за оскаржуваний період, проте вказує, що повноваження щодо розрахунку її суми, а також визначення базового місяця нарахування є дискреційними про що також зазначав суд першої інстанції.

В свою чергу, визначаючи оскаржуваний період, а також здійснюючи розрахунок належної йому виплати індексації грошового забезпечення, ОСОБА_1 керувався п.5 Порядку №1078, до якого внесено зміни Постановою №1013 (постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 01 грудня 2015 року), відповідно до яких п.5 Порядку №1078 викладено в новій редакції.

Зокрема, Порядком №1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Враховуючи вищенаведене вбачається, що підставою для прийняття індексу споживчих цін за 1 або 100 (фактично визначення базового місяця) є підвищення, зокрема, посадових окладів особи.

При цьому зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

На момент виникнення оскаржуваних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07 листопада 2007 року №1294 (далі Постанова №1294), якою затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно п.13 Постанови №1294 вона набрала чинності з 01 січня 2008 року, тобто датою, з якою апелянт пов`язує прийняття індексу споживчих цін за 1 або 100 для обчислення індексації за період з грудня 2015 року.

Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30 серпня 2017 року (далі Постанова №704), якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме 01 березня 2018 року.

Таким чином, на думку позивача для оскаржуваного періоду 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року включно індекс споживчих цін за 1 або 100 слід прийняти в січні 2008 року.

Керуючись такою позицією, позивачем самостійно здійснено розрахунок заборгованості щодо виплати в/ч НОМЕР_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року в сумі 71 577,31 грн.(а.с.13-15).

Аналізуючи Постанову №1294, судова колегія констатує, що в період її дії, з 01 січня 2008 року по 01 березня 2018 року, тобто періоду який охоплює період оскаржуваних правовідносин, судова колегія вбачає незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців.

Разом з тим, судова колегія для всебічного і повного з`ясування обставин справи витребувала у відповідача належним чином засвідчену довідку із зазначенням щомісячного розміру посадового окладу ОСОБА_1 за період з січня 2008 року по грудень 2018 року включно.

23 вересня 2020 року в/ч НОМЕР_1 надано вищезазначену довідку до суду апеляційної інстанції (а.с.216-232).

Як вбачається з наданої довідки, 13 березня 2014 року посадовий оклад ОСОБА_1 було збільшено з 685 грн. до 760 грн. та в такому розмірі даний оклад виплачувався включно до 02 січня 2018 року.

При цьому, зміна посадового окладу позивача відбулась у зв`язку з призначенням його на іншу посаду (а.с. 229).

Відповідно до положень п.5 Порядку №1078 встановлено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати.

У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Тобто, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи.

Таким чином, у даній справі, базовим місяцем для обчислення індексації за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року включно є березень 2014 року.

Наведене спростовує доводи та приведені розрахунки позивача.

Підсумовуючи все вищевикладене, судова колегія погоджується с висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Такими чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2020 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.