Справа № 640/13566/20
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року м. Київ № 640/13566/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадженні, без виклику сторін, адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зеніт-С»

до Головного управління Держпраці у Київській області

про визнання протиправною та скасування постанови від 17 березня 2020 року

№КВ200/1762/АВ/ТД/ФС-71,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зеніт-С» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови від 17 березня 2020 року №КВ200/1762/АВ/ТД/ФС-71.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що акт не відповідає вимогам законодавства, а отже є недопустимим доказом, відповідачем при винесенні спірної постанови порушено порядок повідомлення позивача про розгляд справи про правопорушення; спірна постанова прийнята за відсутності підстав для притягнення до відповідальності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що спірна постанова винесена правомірно у зв`язку зі встановленням у ході проведення інспекційного відвідування порушення позивачем трудового законодавства, які полягають у здійсненні позивачем своєї діяльності за участю працівників, з якими не укладено трудові договори; акт інспекційного відвідування складений відповідачем на виконання вимог Порядку №823 та направлений засобами поштового зв`язку та у зв`язку з невиконанням вимог припису винесена оскаржувана постанова; Порядком №509 не передбачена обов`язкова участь позивача у розгляді справи про правопорушення та надіслання йому повідомлення із зазначенням дати та місця розгляду справи про правопорушення.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач, посилаючись на практику Верховного Суду фактично сам спростовує твердження щодо відсутності укладення трудових договорів; в акті не зафіксовано порушення, відповідальність за які передбачена абзацом 2 частини другої статті 265 КЗпП України, оскільки з пояснень осіб, відносно яких позивача притягнуто до відповідальності, вбачається, що вони працюють за трудовими договорами, працевлаштовані у ТОВ «Гамарджоба інвестментс», проте відповідачем не досліджувалися зазначені обставини. Крім того, позивачем повторно зазначено про невідповідність акта вимогам, встановленим законодавством.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою ГУ Держпраці від 17 березня 2020 року № КВ200/1762/АВ/ТД/ФС-71 за наслідками розгляду справи про накладення штрафу щодо порушень ТОВ «Зеніт С» законодавства про працю за порушення вимог частини першої статті 24, частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України, а також Постанови Кабінету Міністрів України №413 (директором ТОВ «Зеніт С» порушено норми законодавства про працю, а саме, виявлено факт допуску найманих працівників до виконання посадових обов`язків без укладання трудових договорів (контрактів), оформлених наказами чи розпорядженнями та без подання повідомлення про прийняття працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України до контролюючого органу (ДПС), керуючись статтею 259 Кодексу законів про працю України, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення», частиною третьою статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 та на підставі абзацу 2 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України на позивача накладено штраф у розмірі 141 690,00 грн. Постанова містить відмутку про направлення листом з повідомленням про вручення 18 березня 2020 року; відомості про отримання спірної постанови в матеріалах справи відсутні.

Зазначена постанова прийнята на підставі акта інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 21 лютого 2020 року №КВ 200/1762/АВ, складеного за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України 18 серпня 2017 року №1338. Перевіркою встановлено, що ТОВ «Зеніт С» здійснює господарську діяльність за участі найманих працівників, з якими не укладено трудовий договір, а саме: гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 ; у ході інспекційного відвідування вищевказаними працівниками були надані особисті пояснення, згідно яких було виявлено факт допуску працівників до виконання посадових обов`язків, а саме: гр. ОСОБА_1 працює на посаді «мийниця посуду» у ТОВ «Зеніт С» з листопада 2018 року, інструктаж з питань охорони праці - проводився, медичний огляд проводився; гр. ОСОБА_2 працює на посаді «хінкальщик» у ТОВ «Зеніт С», інструктаж з питань охорони праці - проводився, медичний огляд проводився; гр. ОСОБА_3 працює на посаді «кухар» у ТОВ «Зеніт С», на даний час проходить стажування, офіційно не оформлена, інструктаж з питань охорони праці - проводився, медичний огляд проводився. Згідно наданих документів та пояснень директора ТОВ «Зеніт С» відповідачем під час інспекційного відвідування було встановлено, що за адресою проведення інспекційного відвідування АДРЕСА_1 також здійснюють господарську діяльність ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 та ТОВ «Гамарджоба Інвест»; відповідно до пояснень директора ТОВ «Зеніт С» зазначено, що : гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 працюють на відповідних посадах та оформлені на ТОВ «Гамарджоба Інвест», проте, жодних документів щодо офіційного працевлаштування даних працівників на відповідні посади під час проведення інспекційного відвідування не надано. Зазначене є порушенням частини першої статті 21 Кодексу законів про працю України (трудовий договір не укладався між ТОВ «Зеніт С» та гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 ), частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України (директор ТОВ «Зеніт С» допустив працівників гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 до виконання роботи без укладення трудового договору), постанови Кабінету Міністрів України №413 (працівників допустили до роботи без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України). В акті зазначено про направлення двох примірників акта рекомендованим листом позивачу у зв`язку з неможливістю особистого вручення; матеріали справи не містять доказів вручення позивачу примірника акта.

21 лютого 2020 року відповідачем складено припис про усунення виявлених порушень № КВ 200/1762/АВ/П, яким зобов`язано директора ТОВ «Зеніт С» усунути порушення, про що повідомити у визначені строки. Припис містить відмітку про його направлення засобами поштового зв`язку та докази його направлення 24 лютого 2020 року; матеріали справи не містять доказів отримання позивачем припису.

Листом від 10 березня 2020 року №44/2/20/3616, направленим позивачу 10 березня 2020 року згідно відмітки Укрпошти на конверті, позивача повідомлено, що буде проводитися розгляд справи про накладення штрафу на ТОВ «Зеніт С» за порушення законодавства про працю. Відомості про отримання зазначеного листа в матеріалах справи відсутні.

Листом від 12 березня 2020 року №44/2/20/3813, направленим позивачу 13 березня 2020 року згідно відмітки Укрпошти на конверті, позивача повідомлено, що буде проводитися розгляд справи про накладення штрафу на ТОВ «Зеніт С» за порушення законодавства про працю. Відомості про отримання зазначеного листа в матеріалах справи відсутні.

Згідно з частиною першою статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №823 (далі - Порядок №823), визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно з пунктом 2 Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Підстави для проведення суб`єктом владних повноважень інспекційних відвідувань визначені пунктом 5 Порядком №823, відповідно до якого однією із підстав для здійснення інспекційних відвідувань є: рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Відповідно до пунктів 16, 18 Порядку №823 за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Між тим, згідно пунктів 20-21 Порядку №823 передбачено, що припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування.

Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.

Припис складається у двох примірниках, що підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.

Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.

Крім того, згідно пункту 24 Порядку №823 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування (пункт 25 Порядку №823).

Позивач, обґрунтовуючи протиправність оскаржуваної постанови, зазначив, зокрема, про відсутність порушення ним законодавства про працю, з огляду на те, що встановлені відповідачем під час проведення інспекційного відвідування особи не мають жодного відношення до позивача, а перебувають у трудових відносинах з іншим суб`єктом господарювання.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Проте, відповідачем, на якого покладено тягар доказування в адміністративному процесі, не надав пояснень та доказів у спростування доводів позивача щодо відсутності порушення ним законодавства про працю у зв`язку з тим, що гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 не перебувають у трудових відносинах з позивачем.

При цьому, як вбачається з акта інспекційного відвідування, відповідачем встановлено, що за адресою проведення інспекційного відвідування АДРЕСА_1 крім позивача також здійснюють господарську діяльність ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 та ТОВ «Гамарджоба Інвест». Проте, відповідач під час здійснення інспекційного відвідування ТОВ «Зеніт С» не врахував пояснення директора позивача та не перевірив викладені пояснення щодо перебування зазначних осіб у трудових відносинах не з позивачем, а зробив відповідні висновки виключно на підставі відібраних пояснень у гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , при цьому, також не взявши до уваги, що у поясненнях гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 ними зазначено про оформлення трудового договору.

Суд вважає, що факт перебування гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 за адресою проведення інспекційного відвідування АДРЕСА_1 сам по собі не доводить виконання ними трудової функції саме у позивача, оскільки, як встановлено вище, відповідачем під час здійснення інспекційного відвідування не перевірено факт перебування зазначених осіб у трудових відносинах з іншими суб`єктами господарювання, які здійснюють свою господарську діяльність за вказаною адресою.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що відповідачем не було належним чином перевірено під час здійснення інспекційного відвідування обставини щодо перебування гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 у трудових відносинах з ТОВ «Гамарджоба Інвест».

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне зазначити, що визначальним для вирішення спірних правовідносин у даній справі є встановлення факту використання позивачем найманої праці осіб, зазначених в акті інспекційного відвідування та оскаржуваній постанові та наявність ознак трудових правовідносин між ними, чого не було доведено відповідачем під час судового розгляду справи.

Суд звертає увагу, що матеріалами справи спростовано висновки акту інспекційного відвідування, складеного по відношенню до ТОВ «Зеніт-С», щодо порушення останнім вимог частини 1 та 3 статті 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413.

Викладені обставини виключають можливість притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про працю, оскільки факт допуску працівників до роботи без укладення трудового договору відповідачем не доведено належними та допустимими доказами.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи позивача щодо невідповідності акта інспекційного відвідування оскільки наказу Міністерства соціальної політики України від 18 серпня 2017 року №1388 «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів», яким, зокрема, затверджено форму акта інспекційного відвідування, станом на момент судового розгляду справи є чинним.

Судом також не приймаються до уваги доводи позивача щодо обов`язкової участі його під час розгляду справи про накладення штрафу, оскільки положеннями законодавства не передбачена його обов`язкова участь.

Отже, незаконність дій в ході проведення заходу, яка полягає у недослідженні посадовими особами відповідача пояснень, наданих директором ТОВ «Зеніт С» та не встановлення факту використання позивачем найманої праці осіб без оформлення трудового договору з урахуванням пояснень директора позивача та гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , є підставою для скасування рішень, прийнятих за наслідком проведення такого заходу; у свою чергу акт з викладеними у ньому висновками, є доказом, здобутим з порушенням закону, й не має юридичної значимості, а тому прийняті на його підставі рішення не можуть бути визнані правомірними.

Таким чином, проведений відповідачем захід державного нагляду (контролю) у вигляді інспекційного відвідування, не створює правових наслідків, зокрема у вигляді прийняття оскаржуваної постанови.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши положення чинного законодавства України та надавши оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, суд вважає, що постанова Головного управління Держпраці у Київській області від 17 березня 2020 року №КВ200/1762/АВ/ТД/ФС-71 про накладення штрафу на позивача є протиправною та підлягає скасуванню, а позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «Зеніт С» підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Зеніт С» - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області від 17 березня 2020 року №КВ200/1762/АВ/ТД/ФС-71.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Зеніт С» (04210, м. Київ, пр-кт Героїв Сталінграда, буд. 6, корп. 2, кв. 33, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2125 (дві тисячі двадцять п`ять) гривень 35 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області (04060, м. Київ, вул. Вавілових, 10, ).

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова