Справа № 280/3787/20
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 жовтня 2020 року Справа № 280/3787/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (6905, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати незаконним рішення відповідача №88 від 14.08.2019 щодо зменшення розміру пенсії; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням змін в Реєстрі застрахованих осіб за період з 2000-2003 роки та виплатити недоотриману суму пенсії в розмірі 504 грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2019 з урахуванням індексації пенсії. Крім того позивач просить відшкодувати судові витрати у розмірі 1685,67 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що позивач отримує пенсію за віком з 01.01.1997, страховий стаж складає більше 60 років. Пенсію розраховано за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 1992 по 1996 роки, тобто п`ять років підряд, які вона обрала як найбільш вигідні з коефіцієнтом заробітної плати 2,67829. В подальшому було здійснено перерахунок пенсії в 2006 та 2008 роках. В 2006 році оптимізовано період з 01.01.1992 по 31.12.1996 - 60 місяців підряд. В 2008 році змінено період оптимізації з 01.09.2000 по 31.12.2004 - 52 місяці підряд. У лютому 2019 були внесені зміни в реєстр застрахованих осіб за період з 2000 року по 2003 рік, внаслідок збільшився коефіцієнт заробітної плати за цей період. У березні, квітні та липні 2019 року зверталася до відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії. З відповідями територіального органу Пенсійного фонду України не погоджується та зазначає, що спірним питанням є проведення відповідачем оптимізації коефіцієнта по заробітній платі із виключенням періоду з 01.09.2000 по 31.12.2004 замість періоду з 01.07.2003 по 31.05.2008. Зазначає, що нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачають виключення періодів до 60 календарних місяців страхового стажу, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії і здійснюється виключно за вибором особи пенсіонер. З урахуванням викладеного вказує, що періодом оптимізації має бути період з 01.07.2003 по 31.05.2008 всього 59 місяців з найменшим коефіцієнтом заробітку. У вересні 2019 році отримала повідомлення, що пенсію зменшено на 513,43 грн. з посиланням на визнання довідки про заробітну плату від 16.03.2006 №01-26-368 за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996. Проте достовірність вказаної довідки підтверджено територіальним відділом освіти Олександрівського району. При цьому, відповідач повторно при перерахунку пенсії не враховує зміни в реєстрі застрахованих осіб з 2000 по 2003 роки. Які збільшують коефіцієнт заробітку і виключає (оптимізує) цей період, враховуючи період з 01.07.2003 по 31.05.2008 з меншим коефіцієнтом заробітку. Зазначає, що такі дії відповідача порушують права позивача на соціальний захист у зв`язку з чим просить визнати рішення відповідача від 14.08.2019 щодо зменшення розміру пенсії незаконним та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням змін в Реєстрі застрахованих осіб за період 2000-2003 роки та виплатити недоотриману суму пенсії в розмірі 504 грн. щомісячно з 01.09.2019 з урахуванням індексації пенсії.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У відзиві на позовну заяву від 17.09.2020 (вх. № 43548), зазначає, що згідно пенсії справи з 01.01.1997 позивач отримує пенсію за віком, яка з 01.01.2004 перерахована відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 01.04.2006 на підставі особистої заяви пенсію позивача перераховано згідно частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням страхового стажу та заробітної плати, набутих після призначення пенсії та довідки про заробітну плату від 16.03.2006 №01-26/368. Згодом Територіальним відділом освіти Олександрівського району надано оновлену довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 14.06.2019 №01-26/150, у зв`язку з чим у вересні 2019 здійснено перерахунок пенсії. Щодо застосованої оптимізації зазначає, що оптимізація заробітної плати проводиться автоматизовано, що виключає людський фактор впливу на визначення, які саме календарні місяці потрібно не застосовувати для визначення індивідуального коефіцієнта заробітної плати для обчислення пенсії. Таким чином, твердження позивача, що відповідач навмисно визначив які періоди потрібно враховувати для індивідуального коефіцієнта заробітної плати не відповідає вимогам чинного законодавства. З огляду на викладене, просить у позові відмовити.

Ухвалою суду від 18.08.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/3787/20. Призначено судове засідання на 17.09.2020 без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію за віком з 01.01.1997, розмір якої визначено згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 11.04.2019 №254/Г-9 Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя надано відповідь на заяву ОСОБА_1 від 28.03.2019 №254/Г-9 щодо перерахунку пенсії, відповідно до якого повідомлено, що з 01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно особистої заяви про перерахунок пенсії по стажу і заробітку від 19.01.2011 №52 та наданих документів пенсія перерахована за нормами частини другої статті 42 вказаного Закону із страхового стажу 52 роки 0 місяців 15 днів та середньомісячного заробітку 2489,29 грн., визначеного за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 та 01.07.2000 по 31.05.2008. Зазначає, заробітну плату за період з 2000 по 2003 роки було враховано для обчислення пенсії.

04.06.2019 ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою (вх. №1418-Г-9 від 04.06.2019), відповідно до якого зазначає, що статтею 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за вибором пенсіонера може бути вилучений період до 60 календарних місяців підряд, з меншим коефіцієнтом заробітку за період нарахування пенсії. Обирає період з 01.07.2003 по 01.05.2008. Зазначає, що попередній розрахунок в травні 2019 року її не влаштовує, оскільки був здійснений з порушенням, а саме вилучений період з 2000 по 2004 роки з більшим коефіцієнтом заробітку, що призвело до зменшення індивідуального коефіцієнта 2,08141 заробітку для обчислення, що є неправомірним. Індивідуальний коефіцієнт заробітку для обчислення пенсії має бути 2,29156.

Листом від 02.07.2019 №383/Г-1 Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя надано відповідь на заяву ОСОБА_1 , відповідно до якого зазначено, що в ході перегляду пенсійної справи згідно особистої заяви від 11.06.2008 зроблено перерахунок по стажу та заробітку з 01.06.2008. Розмір пенсії складає 1667,29 грн., де: 1479,70 грн. - розмір пенсії за віком; 139,49 грн. - доплата за понаднормативний стаж за 29 років; 66,43 грн. - підвищення дітям війни постанова №112 пункт6. Розрахунок пенсії було проведено з урахуванням заробітної плати 2491,08 грн. (середня заробітна плата по Україні за 2007 рік - 1197,91 грн. х2,07952 - індивідуальний коефіцієнт заробітку), визначеної за 155 місяців роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 та з 01.07.2000 по 31.05.2008 та періодом оптимізації 54 місяці з 01.07.2000 по 31.12.2004. З 01.07.2019 розмір пенсії складає 5837,40 грн., де: 5362,85 грн. - розмір пенсії за віком; 408,12 - доплата за понаднормативний стаж за 29 років; 66,43 грн. - підвищення дітям війни, пункт 6 постанови №112.

18.07.2019 за вх. №1691/Г-9 ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою, відповідно до якої зазначає, що у зв`язку зі зміною даних в реєстрі застрахованих осіб з 2000 по 2003 роки, збільшився коефіцієнт заробітної плати за цей період, тому період оптимізації з 01.07.2000 по 31.12.2004 не є оптимальним. Обирає період оптимізації з 01.07.2003 по 31.05.2008.

Листом від 01.08.2019 за вих. №1691/Г-9 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надало відповідь позивачу, відповідно до якого зазначено, що на теперішній час пенсія обчислена із заробітної плати 9167,26 грн. (середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки - 4404,35 грн. х 2,08141 - індивідуальний коефіцієнт заробітку), визначеної за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 на підставі довідки про заробітну плату та за період з 01.07.2000 по 31.05.2008 на підставі даних персоніфікованого обліку, з урахуванням страхового стажу 58 років 6 місяці 5 днів (зараховано по 28.02.2018, коефіцієнт страхового стажу - 0,58500). Розмір пенсійної виплати станом на 01.07.2019 складає 5837,40 грн. Крім того зазначено, що заробіток з 01.07.2003 по 31.05.2008 при проведенні перерахунку пенсії за період після попереднього перерахунку виключенню, згідно з абзацом третім частини першої статті 40 цього Закону (у редакції Закону №107-VІ від 28.12.2007) не підлягав. Для проведення оптимізації заробітку по зазначеному періоду законних підстав не має.

Листом від 24.09.2019 за вих. №2031/Г-9 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області надано відповідь на звернення позивача, відповідно до якого зазначено, що станом на 01.01.2019 розрахунок пенсії було проведено з заробітної плати, визначеної за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 та з 01.07.2000 по 31.05.2008. Із загальної кількості місяців виключено (оптимізовано) 54 місяці підряд з найменшими коефіцієнтами заробітку (з 01.07.2000 по 31.12.2004) з урахуванням вимог частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В подальшому з 01.03.2019 розмір пенсії було переглянуто відповідно до внесених змін до бази даних в реєстрі застрахованих осіб, розрахунок пенсії проведено з заробітної плати, визначеної за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 та з 01.07.2000 по 31.05.2008. Із загальної кількості місяців виключено (оптимізовано) 52 місяці підряд з найменшими коефіцієнтами заробітку (з 01.09.2000 по 31.12.2004), індивідуальний коефіцієнт заробітку - 2,08141. Зазначено, що під час проведення інвентаризації пенсійної справи відповідно до постанови Правління Пенсійного фонду України від 03.09.2018 №19-1 «Про проведення інвентаризації пенсійних справ», довідку про заробітну плату від 16.03.2006 №01-26/368 Жовтневою районною адміністрацією Запорізької міської ради відділом освіти за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 було направлено на перевірку достовірності даних довідки. За інформацією Вознесенівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) після отримання акту перевірки від 06.06.2019 №5007/1 перевіркою даної довідки було встановлено, що в даній довідці не вірно рознесені відпускні, не вірно визначені суми заробітку, зайво нараховані перехідні копійки та допущені технічні помилки, тому підприємством було надано оновлену довідку з урахуванням виявлених розбіжностей. Враховуючи викладене, з 01.09.2019 розмір пенсії переглянуто з урахуванням оновленої довідки. Пенсія обчислена із заробітної плати 8289,60 грн. (середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 року - 4404,35 грн. х 1,88214 - індивідуальний коефіцієнт заробітку), визначеної за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 на підставі довідки про заробітну плату та за період з 01.07.2000 по 31.05.2008 на підставі даних персоніфікованого обліку, з урахуванням страхового стажу 58 років 6 місяців 5 днів (зараховано по 28.02.2018 коефіцієнт страхового стажу - 0,58500). Розмір пенсійної виплати станом на 01.09.2019 складає 5323,97 грн.

Не погоджуючись зі зменшенням розміру пенсії у серпні 2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглядаючи спір по суті суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (надалі - Закон №1058-ІV) передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.

Як слідує з матеріалів адміністративного позову, відповідно до рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 15.04.2019 №88 судом встановлено, що за період з 01.03.2019 по 30.06.2019 розмір пенсії за віком (9167,26*0,58500) складає 5362,85 грн., з урахуванням доплати за понаднормовий стаж, підвищення дітям війни розмір пенсії з надбавками складає 5837,40 грн. З 01.07.2019 по 30.11.2019 загальний розмір пенсії складає 5837,40 грн. З 01.12.2019 - довічно загальний розмір пенсії складає 5837,40 грн.

Відповідно до рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 14.08.2019 №88 судом встановлено, що з 01.09.2019 по 30.11.2019 розмір пенсії за віком (8289,60*0,58500) складає 4849,42 грн., з урахуванням доплати за понаднормовий стаж, підвищення дітям війни загальний розмір пенсії складає 5323,97 грн.

Таким чином, позивач зазначає, що відповідачем безпідставно здійснено зменшення розміру пенсії на 513,43 грн.

Згідно статті 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп ? Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Відповідно до статті 40 Закону №1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Відповідно до абз.1 п.2 ст.41 Закону №1058 (який передбачає врахування до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії сум виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум) жодних змін та доповнень протягом дії Закону №1058 (що набрав чинності з 01.01.2004) не вносилось.

Законом же України «Про внесення зміни до статті 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"» від 13.01.2005р. №2343-IV пункт 2 статті 41 Закону №1058 лише було доповнено абзацом другим, яким передбачено врахування для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії сум виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи.

Згідно статті 42 Закону №1058-ІV для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Норма статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 у редакції, що діє з 1 жовтня 2017 року, жодним чином не змінює і не скасовує право особи обирати період страхового стажу для обчислення пенсії, в тому числі і права виключати певний період зі стажу при дотриманні певних умов.

Разом з тим, відповідач, здійснюючи підрахунок пенсії позивача за віком з 01.01.2019, взяв весь період страхового стажу позивача з 01.01.1992 по 31.12.1996 та з 01.07.2000 по 31.05.2008 із виключенням (оптимізацією) 54 місяців період з з 01.07.2000 по 31.12.2004), незважаючи на те, що в матеріалах пенсійної справи містяться заяви про виключення періодів з 01.07.2003 по 01.05.2008.

Позивач надає розрахунок загального розміру пенсії при здійсненні оптимізації заробітної плати з урахуванням вибору періодів з 01.07.2003 по 01.05.2008, при цьому відповідач не надає контррозрахунку щодо необґрунтованості такого розрахунку.

Таким чином, суд вважає, що при перерахунку пенсії позивачу, період нарахування заробітку для визначення розміру пенсії може бути визначений за вибором особи, яка звернулася за пенсією. Таким чином, відповідач здійснив переведення позивача на пенсію за віком без врахування усіх матеріалів його пенсійної справи, внаслідок чого зробив розрахунок пенсії позивача, включивши невигідні для пенсіонера страхові періоди, чим порушив його права та охоронювані законом інтереси, які підлягають судовому захисту.

В даному випадку були всі підстави для проведення оптимізації пенсії позивача на підставі абзацу третього частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто виключення з розрахунку заробітку певних періодів після 01.07.2000.

Посилання відповідача на той факт, що вказаною статтею така опція щодо виключення зі страхового стажу періодів з несприятливими заробітними платами передбачена лише до 01.01.2000, оскільки з вказаної дати цією статтею зазначено про зарахування всього періоду страхового стажу, судом оцінюється критично, оскільки повністю суперечить змісту правової норми.

Між тим, виходячи з системного тлумачення положень частини першої статті 40 Закону №1058, суд дійшов висновку, що таке виключення періодів страхового стажу може проводитись лише за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, тобто в даному випадку - за заявою позивача, з врахуванням того, що можливим є виключення періоду до 60 календарних місяців страхового стажу підряд та за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Враховуючи зазначене, суд вважає неправомірною відмову відповідача у виключенні періодів страхового стажу для здійснення оптимізації розміру пенсії позивача та вважає за необхідне зобов`язати відповідача виключити із розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії позивачу періоди, визначені позивачем.

Крім того, суд звертає увагу на те, що підставою для здійснення перерахунку пенсії є виявлення пенсійним органом під час інвентаризації пенсійних справ недостовірність даних про заробітну плату, що вказана у довідці про заробітну плату від 16.03.2006 №01-26/368. Заробітна плата підтверджується оновленою довідкою Територіального відділу освіти Олександрівського району від 14.06.2019 №01-26/150.

В матеріалах справи наявний лист Територіального відділу освіти Олександрівського району Департаменту освіти науки Запорізької міської ради від 09.12.2019 №07.01-19/1301, відповідно до якої зазначено, що довідка по нарахуванню заробітної плати 1992 по 1996 роки за №01-26/150 від 14.06.2019 перевірена спеціалістом Пенсійного фонду на правильність нарахувань, видана на підставі лише особових рахунків, які знаходяться в архіві територіального відділу освіти. Правильність нарахувань заробітної плати нарахованої за 1992 по 1996 перевірити не має можливості у зв`язку з відсутністю первинних документів. Таким чином, в довідці №01-26/368 від 16.09.2006 дані про заробітну плату, з яких перераховувалися внески до Пенсійного фонду достовірні.

Відповідачем на спростування вказаної інформації не надано довідки, що підтверджує зміну нарахованої заробітної плати за період з 1992 по 1996, що призвело до зміни розміру розрахунку розміру пенсії, що в подальшому зменшило її загальний розмір.

Суд також зазначає, що у цій справі сам факт існування у позивача права на отримання пенсії не оспорюється сторонами. Суть права позивача є достатньо чіткою і передбачено діючим законодавством. Суд враховує, що в силу положень статті 1 Протоколу №1 до Конвенції, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини вимоги щодо пенсії безперечно підпадають під дію цієї статті і вважаються майном, а майно, яке має особа-це конвенційне поняття права власності, та як абсолютне тлумачення, це те на що особа може розраховувати.

Перша і найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що буд-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Позбавлення власності можливо тільки «на умовах передбачених законом» і повинно переслідувати легітимну мету.

Верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції, а тому, при будь-якому втручанні державних органів у право на мирне володіння майном повинно бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

Отже, застосування механізму оптимізації заробітку - є правовою нормою, що мінімізує негативні наслідки від коливань заробітної плати людини впродовж періоду її трудової діяльності.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем не надано достатніх та переконливих доказів щодо існування законодавчих підстав для відмови позивачу у виключенні періодів страхового стажу, визначених самим позивачем, для здійснення оптимізації розміру пенсії, а відтак збільшення її розміру, тому суд вважає таке втручання не виправданим з урахуванням вимог статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Крім того, відповідачем не надано достатніх доказів щодо підстав здійснення перерахунку пенсії з 01.09.2019.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах відповідачем було порушено прав позивача.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити дії після скасування його адміністративного акту.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16 травня 2019 року у справі №826/17220/17.

Оскільки приймаючи рішення про здійснення перерахунку пенсії з 01.09.2019, відповідач діяв на власний розсуд щодо змін розміру заробітної плати за період з 1992 по 1996 роки та не врахував права позивача на вибір періодів оптимізації заробітної плати, відтак суд вважає такі дії протиправними та за необхідне зобов`язати відповідача здійснити повторний перерахунок пенсії з 01.09.2019 з урахуванням змін в Реєстрі застрахованих осіб за період з 2000 по 2003 роки, при цьому застосувавши оптимізацію заробітної плати за період 01.07.2003 по 31.05.2008.

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. відповідно до квитанції від 29.07.2020, що підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

При цьому витрати на ксерокопію у розмірі 133,50 грн. суд не приймає, оскільки не можливо встановити, що вказані копії зроблено у зв`язку зі зверненням до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 14.08.2019 №88 щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити повторний перерахунок пенсії з 01.09.2019 з урахуванням змін в Реєстрі застрахованих осіб за період з 2000 по 2003 роки, які призвели до збільшення коефіцієнту заробітної плати, провести оптимізацію заробітної плати за період 01.07.2003 по 31.05.2008 та здійснити виплату пенсії з 01.09.2019 з урахуванням здійсненого перерахунку з урахуванням виплачених сум та урахуванням індексації.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 16.10.2020.

Суддя О.О. Артоуз