Справа № 540/1666/20
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2020-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1666/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом`якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю представника позивача Миргород О.І., представника відповідача Риженко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування висновку № 96 від 10.04.2020 року,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (далі - УДМС, відповідач), в якому з урахуванням уточнень від 16.07.2020 просить:

- визнати протиправним та скасувати висновок Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області №96 від 10.04.2020 року за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 від 23.11.2004 та паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 від 24.03.2016 року видані Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області на ім`я ОСОБА_1 ,

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області направити до Бериславського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області та до Інформаційної підсистеми функціональний модуль "Недійсні документи" Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС інформацію про скасування висновку Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області № 96 від 10.04.2020 року за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспортів громадянина України серії НОМЕР_1 від 23.11.2004, серії НОМЕР_2 від 24.03.2016 року на ім`я ОСОБА_1 .

В позові зазначено, що ОСОБА_1 проживає на території України з 1990 року, є громадянином України, має відповідний документ - паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 від 24.03.2016 року, виданий Бериславським РС УДМС України в Херсонській області. До цього паспорту мав інші паспорти громадянина України, які внаслідок пошкодження були замінені (паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 виданий Кам"янським РВ УМВС України в Черкаській області , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 від 23.11.2004, виданий Бериславським РВ УМВС в Херсонській області).

Листом від 29.04.2020 Бериславського районного сектору УДМС України в Херсонській області його було повідомлено, що згідно з висновком службової перевірки від 14.04.2020 №96, затвердженого ДМС України від 14.04.2020, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 23.11.2004 та паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 від 24.03.2016 року на його ім`я визнано такими, що видані в порушення вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим є недійсними відповідно до п.108 "Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорту громадянина України, затв. Постановою КМУ від 25.03.2015 року, на підставі чого паспорт серії НОМЕР_2 підлягає вилученню, анулюванню та знищенню.

Позивач не згодний з висновком службової перевірки, оскільки фактично відповідачем прийнято рішення про припинення громадянства України позивача. Разом з тим, позивач вважає, що набув громадянства України правомірно, ніяких фальшивих або підроблених документів для оформлення громадянства не подавав. Згідно ст. 21 Закону України "Про громадянство України" №2235-ІІІ рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України. Жодних інших підстав, які б давали можливість суб`єкту владних повноважень скасувати прийняте рішення про оформлення набуття громадянства України діючим Законом №2235-111 не передбачено. Тобто, скасування рішення про оформлення набуття громадянства потребує наявності достатніх та належних доказів щодо встановлення факту обману, подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.04.2019 по справі №2040/5642/18 та від 14.11.2018 року по справі №820/1293/16. Позивач вказує, що з 1990 року постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 , де офіційно зареєстрований з листопада 2004 року. Отримавши паспорт громадянина України ОСОБА_1 добросовісно тривалий час, вважав, що ним додержано вимоги закону щодо підстав набуття громадянства України. При цьому, позивачу видано також паспорт громадянина України для виїзду за кордон та він неодноразово перетинав державний кордон України, жодних зауважень з боку Державної міграційної служби висловлено не було.

Ухвалою від 17.07.20 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 09.09.2020.

10.08.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволені позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіки Вірменія, документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 від 24.03.2016 Бериславським РС УДМС України в Херсонській області неправомірно, під час оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 від 24.03.2016 посадовою особою міграційної служби не було здійснено належної перевірки щодо законності оформлення попереднього паспорту, який підлягав обміну як зіпсований, та паспорта серії НОМЕР_3 від 27.07.2002, який в свою чергу відповідно до висновку службової перевірки, затвердженого УМВС України в Черкаській області від 05.04.2006, визнано таким, що оформлений та виданий з порушенням вимог законодавства України. Тому паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 оформлено у порушення вимог законодавства України, в тому числі Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, та Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженої наказом МВС України від 17.08.1994 № 316, зокрема пункту 7, що в свою чергу призвело до безпідставного оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , та порушення вимог підпунктів 2.7 та 4.2 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 12.04.2012. Вказані факти стали можливими у результаті недбалого виконання службових обов`язків посадовою особою, у зв`язку з чим підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності, а також згідно із частиною третьою статті 66 Закону України "Про державну службу" у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану. Однак, згідно з наказом УДМС України в Херсонській посадова особа звільнена із займаної посади, що унеможливлює притягнути її до дисциплінарної відповідальності. У відповідності до вимог пункту 108 "Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року (далі - Порядок № 302), паспорт визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується в разі, зокрема, оформлення паспорта/паспорта зразка 1994 року з порушенням вимог законодавства. Пунктом 109 Порядку № 302 передбачено, у разі коли рішення про оформлення паспорта/паспорта зразка 1994 року прийнято працівником з порушенням вимог законодавства, керівник відповідного територіального органу або територіального підрозділу ДМС проводить службову перевірку. За результатами перевірки складається висновок у двох примірниках, який підписується працівником, що провів перевірку, та його безпосереднім керівником і погоджується керівником територіального органу ДМС. Висновки разом з матеріалами перевірки надсилаються до ДМС для затвердження. За результатами розгляду та в разі наявності підстав для визнання паспорта таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства, висновки затверджуються керівником структурного підрозділу ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, а другий - надсилається до територіального органу ДМС. Висновки та матеріали перевірки зберігаються протягом 75 років. Таким чином, на виконання вищевказаних вимог Порядку № 302, ДМС було затверджено висновок від 14.04.2020 № 96 за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 . Також відповідач вказує, що ОСОБА_1 за обліками УДМС України в Херсонській області значиться таким, що в 2000 році отримав дозвіл на залишення на постійне проживання в Україні як іноземний громадянин відповідно до вимог Закону України "Про правовий статус іноземців" (в редакції чинної на момент отримання дозволу та документування посвідкою) на підставі паспорта громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_4 , виданого ВВС Рузаєвського міськрайвиконкому Республіки Мордовія від 29.11.1994. В подальшому ОСОБА_2 громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України, не набував.

Ухвалою від 09.09.2020 відкладено підготовче засідання за клопотанням представника позивача на 30.09.2020, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

30.09.2020 представники сторін прибули в підготовче засідання. У зв`язку з необхідністю надання додаткових доказів оголошено перерву до 09.10.2020.

В судовому засіданні 09.10.20 протокольною ухвалою закрито підготовче засідання та за згодою представників сторін розпочато розгляд справи по суті.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошено 09.10.2020.

Розглянувши подані документи і матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіки Вірменія, документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 від 24.03.2016. виданого Бериславським РС УДМС України в Херсонській області, проживає в с. Новокаїри Бериславського району Херсонської області.

Листом від 29.04.2020 Бериславського районного сектору УДМС України в Херсонській області йому було повідомлено, що згідно з висновком службової перевірки від 14.04.2020 №96, затвердженого ДМС України від 14.04.2020, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 23.11.2004 виданий Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області та паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 від 24.03.2016 року, виданий Бериславським РС УДМС України в Херсонській області, ОСОБА_1 визнано такими, що видані в порушення вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим є недійсними відповідно до п.108 "Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорту громадянина України, затв. постановою КМУ від 25.03.2015 року № 302, на підставі чого паспорт серії НОМЕР_2 підлягає вилученню, анулюванню та знищенню. Позивачу повідомлено про необхідність з`явитись до Бериславського районного сектору з паспортом громадянина України.

На адвокатський запит позивач отримав копію висновку № 96 від 10.04.2020 за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорта громадянина України на імя ОСОБА_1 , складеного службовими особами УДМС в Херсонській області, погодженого начальником УДМС в Херсонській області, затвердженого Директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України.

Згідно службового висновку УМВС України в Херсонській області паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 23.11.2004, виданий Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області, та паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 від 24.03.2016 року, виданий Бериславським РС УДМС України в Херсонській області, на ОСОБА_1 визнано такими, що видані в порушення вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим є недійсними, на підставі чого паспорт серії НОМЕР_2 підлягає вилученню, анулюванню та знищенню, відповідну інформацію внести до ІП "ФМ Недійсні документи" ЄІ АС УМП ДМС України, копію висновку направити до Бериславського РС УДМС для вжиття заходів вилучення паспорту громадянина України.

У службовому висновку вказано, що за обліками УДМС ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіка Вірменії, документований паспортом громадянина України серія НОМЕР_2 від 24.03.2016 року Бериславським РС УДМС України в Херсонській області на підставі паспорту громадянина України серія НОМЕР_1 від 23.11.2004, виданого Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області у зв`язку з непридатністю до користування. Водночас паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 оформлено Бериславським РВ УМВС України на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Кам"янським РВ УМВС України в Черкаській області від 27.07.2002, у зв`язку із зіпсуванням, що підтверджується наявним записом в книзі обліку надходження і витрачання бланків паспортів за 2004 рік. Факт знищення паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Кам"янським РВ УМВС України в Черкаській області від 27.07.2002 підтверджується записом №37 в журналі обліку знищених паспортів за 17.11.2004 року На момент оформлення паспорту НОМЕР_1 ОСОБА_1 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Факт реєстрації ОСОБА_1 за вказаною адресою з 18.10.2004 також підтверджується обліками відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС.

Під час службової перевірки встановлено, що відповідно до висновку службової перевірки щодо законності видачі паспортів громадянина України, затвердженого МВС України в Черкаській області від 05.04.2006, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 від 27.07.2002, виданий Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області на ім`я ОСОБА_1 , визнано таким, що оформлений та виданий безпідставно з порушенням вимог законодавства України, зокрема, Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженої наказом МВС України від 17.08.1994 № 316. У висновку зазначено, зокрема, що вірогідно відомості про паспорт, який слугував виставою для оформлення паспорта громадянина України вносились до форми №1 довільно. Відомостей про списання та знищення паспорта, на підставі якого ОСОБА_1 був документований, немає. Відповідно до п. 7 Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затв. Наказом МВС України від 17.08.1994 №316, обмін паспорта громадянина України провадиться у зв`язку із встановленням розбіжностей у записах чи непридатності паспорта для користування, ораганами внутрішніх справ здійснюється необхідні перевірка особи заявника і факту видачі їй пред`явленого паспорта, що підлягає обміну. Вказані вимоги працівниками Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області не були дотримані, встановити які заходи щодо підтвердження належності вказаній особі паспорту серії НОМЕР_3 , виданого Кам"янським РВ УМВС України в Черкаській області від 27.07.2002 , який підлягав обміну, проводилися працівниками підрозділу, неможливо. В подальшому на підставі паспорту НОМЕР_1 від 23.11.2004 ОСОБА_1 , оформлено паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 від 24.03.2016 у зв`язку з непридатністю до користування попереднього. Вказані дії призвели до порушення вимог Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України, затв. наказом МВС України 12.04.2012 року, зокрема підпунктів 2.7 та 4.2. Паспорт серії НОМЕР_1 від 23.11.2004 знищено шляхом спалення, про що внесена інформація до ІП "ФМ Недійсні документи" ЄІАС УМП. На підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 від 24.03.2016 ОСОБА_3 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_5 від 07.04.2016. Водночас ОСОБА_1 за обліками УДМС значиться таким, що отримав дозвіл на залишення на постійне проживання в Україні як особа без громадянства на підставі паспорту громадянина СРСР серії НОМЕР_4 , виданого ВВС Рузаєвського міськкрайвиконкому Республіки Мордовія від 29.11.1994. В подальшому, ОСОБА_1 громадянство України в порядку передбаченому законами України та міжнародними договорами України, не набував. Факти порушення законодавства при отриманні паспорту громадянина України стало можливим в результаті недбалого виконання посадових обов"язків ОСОБА_4 , у зв`язку з чим вона підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності, але вона звільнена в 2018 році.

Не погодившись із висновком № 96 від 10.04.2020, позивач звернувся до суду із даним позовом, оскільки визнання недійсним та вилучення у нього паспорту громадянина України, порушує його права, позбавляє його громадянства України та тягне за собою невизначений статус подальшого перебування на території України.

Вирішуючи правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем, суд враховує наступні обставини справи та приписи законодавства.

Згідно вимог ст. 4 Конституції України В Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.25 Конституції України, громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство. Громадянин України не може бути вигнаний за межі України або виданий іншій державі. Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою КМУ № 360 від 20 серпня 2014 року (далі - Положення), Державна міграційна служба України (далі - ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Відповідно до пункту 4 Положення ДМС відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства у сфері громадянства, здійснює оформлення і видачу громадянам України документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство, тимчасово затримує та вилучає такі документи у передбачених законодавством випадках.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 2011 року № 658 "Про утворення територіальних органів Державної міграційної служби" визначено УДМС України в Херсонській області як територіальний орган ДМС України.

Таким чином, питання документування паспортом громадянина України, контроль за дотриманням законодавства під час документування паспортом громадянина України належить до повноважень ДМС та її територіальних органів.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначались Законом України "Про громадянство України" від 08.10.1991 № 1636-XII (далі Закон № 1636-XII), який втратив чинність 01.03.2001, діючим Законом України "Про громадянство України" № 2235-III від 18.01.2001 року (далі Закону №2235-ІІІ).

Згідно ч.1 ст.2 Закону України, від 08.10.1991 № 1636-XII "Про громадянство України" громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до положень ст. 1 Закону №2235-ІІІ громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках, а громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Стаття 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", а також діти таких осіб, які прибули разом з батьками в Україну, якщо на момент прибуття в Україну вони не досягли повноліття; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Згідно зі статтею 6 Закону №2235-ІІІ громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Стаття 5 Закону №2235-ІІІ відносить до документів, що підтверджують громадянство України , зокрема, паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно ст.8 Закону України № 2235-III особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України. Умовами прийняття до громадянства України визначені ст.9 Закону.

Положеннями ст.17 Закону №2235-ІІІ передбачено, що громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України. Підстави для виходу з громадянства України наведені у ст.18 цього Закону, при цьому, виходячи з положень наведеної правової норми, вихід з громадянства України відбувається за власної волі та відповідним клопотанням особи - громадянина України. Перелік підстав для втрати громадянства України, який є обмеженим і розширенню не підлягає, наведено у ст.19 Закону №2235-III. Зокрема, за приписами п.2 ч.1 п.2 ст.19 Закону №2235-ІІІ підставою для втрати громадянства України є набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів. Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного указу Президента України.

Згідно з п.п. 5, 8 ч.1 ст.24 зазначеного Закону (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо: скасування в межах повноважень прийнятих рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених ст.21 цього Закону; вилучення у осіб, громадянство яких припинено або стосовно яких скасоване рішення про оформлення набуття громадянства України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, паспортів громадянина України для виїзду за кордон та видання довідок про припинення громадянства України.

Стаття 21 Закону №2235-ІІІ містить вичерпний перелік підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України. Так, відповідно до цієї статті, рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

За приписами п.108 Порядку № 302 паспорт визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується, зокрема, в разі оформлення паспорта/паспорта зразка 1994 року з порушенням вимог законодавства.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень , затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) (далі - Порядок № 215).

Пунктом 88 Порядку передбачено, для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону органами внутрішніх справ, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу внутрішніх справ, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація органу внутрішніх справ України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону).

Згідно пунктів 96 та 97 вказаного Порядку № 215 (в редакції, яка діяла на момент складання висновку), подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, районним, районним у місті, міським управлінням або відділом Міністерства внутрішніх справ України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України. Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в області, місті Севастополі.

Рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується начальником головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в області, місті Севастополі або його заступником. Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до районного, районного у місті, міського управління або відділу Міністерства внутрішніх справ України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України. Районне, районне у місті, міське управління або відділ Міністерства внутрішніх справ України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

З аналізу наведених норм законодавства України слідує, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства відбувається на підставі документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України. Отже, скасування рішення про оформлення набуття громадянства за територіальним походженням потребує наявності достатніх та належних доказів щодо встановлення факту подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 31.03.2020 року у справі №826/15115/17, провадження №К/9901/61832/18: "Тобто, необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону №2235-ІІІ є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України. Вказані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Крім того, встановленню підлягають також факти, підтверджуючі провину або злочинний намір, подачу завідомо хибних відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України".

ОСОБА_1 стверджує, що постійно проживає в Україні з лютого 1990 року, в підтвердження чого надав довідку Новокаїрівської сільської ради № 608 від 29.09.2020. Даний факт відповідачем не спростований. Надана відповідачем копія паспорту ОСОБА_1 V-ЖК №592898 з відміткою про місце реєстрації в 1995 році у ОСОБА_5 свідчить про місце реєстрації, але не є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_1 проживав за вказаним місцем реєстрації, а не за адресою, яку зазначає ОСОБА_1 в позовній заяві. Крім того, позивач надав суду довідку від 29.09.2020 № 608 Новокаїрської сільської ради Бериславського району про те, що позивач проживав на території сільської ради з лютого 1990 року без реєстрації, а з 12.10.2004 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Суду не надано відомостей про конкретні підстави набуття ОСОБА_1 громадянства України.

Висновок службової перевірки законності видачі паспортів громадянина України, в тому числі ОСОБА_1 , затверджений начальником УМВС України в Черкаськійобласті 05.04. ж2006 свідчить про те, що "відомостей про списання та знищення паспортів на підставі яких були документовані …………….., ОСОБА_1 немає. Вирогідно відомості про паспорти, які слугували підставою для оформлення паспортів громадянина України вносились до форми № 1 довільно... Службовою перевіркою визнано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженець с. Геташен Мартунінського району Вірменії… документовані відділенням ГІРФО Камянського РВ папсортами громадянина України безпідставно".

Відповідач надав копію паспорта СРСР ОСОБА_1 НОМЕР_7 , виданого отделом внутренних дел Рузаевского горрайисполкома Республики Мордовия 29.11.1994, з відміткою Відділу РАГСа Нововоронцовського району про реєстрацію шлюбу 04.02.2000 з ОСОБА_6 , 23.02.2004 шлюб розірвано, паспорт має відмітки про реєстрацію місця проживання в с. Трускляй Рузаєвського району Мордовської АРСР в січні 1995 року, та надав копію свідоцтва про одруження позивача з громадянкою України ОСОБА_6 .

Зі змісту оскаржуваного висновку вбачається, що підставою для визнання недійсним паспорта громадянина України стало встановлення порушень вимог законодавства України при видачі попереднього паспорту НОМЕР_3 від 27.07.2002. Разом з тим, при отриманні паспорту в 2002 році, а також наступних паспортів в 2004 та в 2016 роках позивачем подавались всі необхідні та наявні в нього документи без їх приховування та свідомого перекручування даних, що в них містяться.

Встановлення факту безпідставної видачі позивачу паспорта громадянина України є по суті встановленням факту необґрунтованого прийняття рішення про набуття громадянства України, оскільки набуття громадянства в деяких випадках, зокрема, на підставі ч. 1 ст. 8 Закону №2235-III, здійснюється за спрощеною процедурою і не потребує прийняття окремого рішення про прийняття до громадянства України. Відповідно, встановленням факту необґрунтованого прийняття рішення про набуття громадянства України потребує виконання передбаченої ст. 21 Закону №2235-III та п. 96, 97 Порядку №215/2001 процедури. Прийняття рішення про визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України за таких обставин можливе лише як виконання попередньо прийнятого рішення про скасування рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України, що зроблено не було.

Окрім зазначеного вище, суд звертає увагу на те, що жодних доказів на підтвердження обставин, які могли б бути розцінені судом як свідоме подання позивачем свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, також немає. Відповідач не довів, які саме документи подавав ОСОБА_1 при отриманні паспорту в 2002 році, чи то були документи про факт постійного проживання в Україні, чи документи про одруження з громадянкою України. У разі оформлення паспорта з порушенням вимог чинного законодавства керівником територіального органу (територіального підрозділу) проводиться службове розслідування, за результатами якого складається висновок у двох примірниках, який надсилається до Державної міграційної служби України для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу ДМС України. Результати службового розслідування могли стати підставою для ініціювання питання про скасування рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України, а не про визнання недійсним (анульованим) бланку паспорту громадянина України. Висновок ГІРФО УМВС України в Черкаській області від 05.04.2006 не був задіяний своєчасно для скасування рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України, тому використання даного висновку через 14 років є неправомірним, до того ж позивач не був обізнаний з даним висновком та не мав можливості його оскаржити. тому використання даного висновку через 14 років з часу його складання суд вважає неправомірним.

Відповідно, згідно вказаних положень законодавства, враховуючи обставини справи, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України позивача є похідним або від факту припинення громадянства України або від встановлення факту оформлення його з порушенням вимог законодавства. Оскільки рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України щодо позивача відсутнє, що не заперечує і відповідач, а факт оформлення паспорту з порушенням вимог законодавства не доведений, це виключає можливість визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України як похідне рішення. Доказів того, що для оформлення набуття громадянства позивач подавав свідомо фальшиві довідки, документи , в тому числі обвинувального вироку чи вироків суду відносно позивача, або особи, яка складала такі довідки або документи, яким би була встановлена вина у службовому підробленні та поданні свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, відповідачем суду не надано.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача щодо безпідставності документування позивача паспортом громадянина України, оскільки це має бути предметом предметом відповідного службового розслідування та прийняття відповідного рішення компетентним органом, тоді як в даному випадку підставою для задоволення позовних вимог є недотримання процедури - неприйняття рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України щодо позивача.

Факт отримання в 2000 році позивачем дозволу на постійне проживання в Україні як особою без громадянства, на який посилається відповідач, суд не досліджує через відсутність відповідних доказів, а також з огляду на те, що дана обставина не перешкоджає отриманню такою особою громадянства України в подальшому.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача підстав для визнання паспортів України недійсними.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас суд акцентує увагу на тому, що відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи відповідач не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що відповідачем не надано належних доказів у розумінні ст. 76 КАС України на підтвердження факту подання позивачем свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, таких, наприклад, як вирок суду за ст. 358 Кримінального кодексу України, обов`язок доказування або виправлення помилок та недоліків (у випадку якщо такі мали місце) покладається виключно на державний орган, що приймав рішення, та ні в якому разі не є підставою для обмеження у правах та свободах, або незаконному позбавленню громадянства України.

За правилами ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (справа "Лелас проти Хорватії").

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово робив визначення критерію "необхідності у демократичному суспільстві". Так, за практикою Суду при визначенні питання "необхідності у демократичному суспільстві" держави користуються певною свободою розсуду, межі якої залежать від сфери, що вступає в конфлікт з гарантованим правом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (справа "Рисовський проти України від 20.10.2011 року) потреба виправити минулу помилку органа виконавчої влади чи органа місцевого самоврядування не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладається на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, приймаючи спірний висновок службової перевірки та визнаючи паспорти недійсними, не дотримався одного з елементів критерію "необхідності у демократичному суспільстві", а саме: принципу пропорційності, який, в свою чергу, вимагає встановлення балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, що призвело до негативних наслідків для позивача за відсутності будь-якої вини останнього.

Будь-яке непропорційне втручання з боку держави у фундаментальне право, передбачене статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не буде вважатися необхідним у демократичному суспільстві.

Суд при розгляді справи враховує, що позивач неодноразово міняв паспорт громадянина України, отримував закордонні паспорта громадянина України, та протягом більше 18 років добросовісно вважав, що ним додержано вимоги закону щодо підстав набуття громадянства України.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідач, приймаючи службовий висновок про вилучення та анулювання паспорта громадянина України громадянину ОСОБА_1 , мав би також виходити з правових та фактичних наслідків таких дій, а тому був повинен обґрунтувати суттєву суспільну необхідність прийняття такого рішення та врахувати право позивача на сім`ю, роботу, соціальні зв`язки. Як вбачається із матеріалів справи, позивач має сім`ю, його жінка має громадянство України, також разом з ним мешкає син, невістка, три онуки, займається фермерством разом із сином. Для позивача відібрання паспорту громадянина України після багаторічного їх користування має наслідком повну зміну способу життя його та його родини, призводить до необхідності виїзду з України, що істотно порушує його зв`язок із сім`єю.

Своїм рішенням № 7-рп/2009 від 16.04.2009 Конституційний Суд України висловив правову позицію, відповідно до якої рішення суб`єкта владних повноважень повинні бути гарантією стабільності суспільних відносин, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Виходячи з цього, суд вважає неприпустимим вчинення будь-яких дій та прийняття рішень органом державної влади, які погіршують становище громадян на підставі лише виявленого у минулому порушення процедурних норм, а тим паче у випадку, коли таке порушення сталось з вини посадових осіб цього органу влади.

Також слід зазначити, що сама перевірка відбулась односторонньо та поверхнево, без врахування права ОСОБА_1 на участь у розгляді цього питання, можливості надати свої пояснення та надати документи, що підтверджують факт його проживання на території України з 1990 року. Це свідчить про відсутність належного обґрунтування висновку. Суд вважає, що при складанні цього висновку порушено принцип використання повноваження з метою, для якої воно надано: замість захисту прав особи, виявивши порушення своїх посадових осіб та не довівши жодним чином протиправності будь-яких дій ОСОБА_1 , відповідач встановлює несприятливі наслідки саме для нього.

Таким чином, проаналізувавши обставини, які покладено в основу висновку від 14.04.2020 № 96, суд дійшов висновку про те, що жодна з зазначених обставин не могла бути підставою для прийняття оскаржуваного висновку.

З боку відповідача порушенні вимоги щодо своєчасності реагування на можливі процедурні порушення: паспорт громадянина України ОСОБА_1 виданий у 2002 році, тоді як висновок про порушення складено у 2020 році. Крім цього суд зазначає, що наявності у діях позивача під час оформлення паспорту громадянина України ознак обману, шахрайства, подання неправдивих відомостей та інших дій, що впливають на право особи на набуття громадянства і оформлення паспорту, судом під час дослідження обставин справи не встановлено.

Крім того, процедура оформлення паспорту громадянина та сам паспорт є зовнішньою, юридичною формою документального засвідчення факту громадянства України. По факту позивач набув статус громадянина виходячи з положень Закону "Про громадянство України", проживаючи на той час на території України з 1990 року. Тому позивач, отримавши паспорт громадянина України, надалі добросовісно вважав, що ним додержано вимоги закону щодо визначення громадянства, адже отримано документ, який його посвідчує.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржуване рішення не відповідає жодному з критеріїв, перелічених вище. Суд вважає, що оскаржуваний висновок прийнятий відповідачем з порушенням вимог ст.2 КАС України, а саме: без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без урахування принципу пропорційності, тобто при прийнятті рішення мало місце відсутність досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямоване рішення та дії, та інтересами позивача, при прийняті рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України та видачі паспорту тим самим підтверджено правильність надання позивачем необхідних документів, доказів порушення закону позивачем з метою отримання громадянства України відповідачем не встановлено та до суду не надано; рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України прийняті в 2002 році, тоді як рішення про позбавлення громадянства тільки в 2020 році, також свідчить про необ`єктивність відповідача (несвоєчасність прийнятого рішення).

Згідно з принципом "належного урядування" ризик будь-якої помилки державного органу має покладатися на саму державу і такі помилки, за загальним правилом, не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15.11.2019 року у справі №820/1916/18 (адміністративне провадження №К/9901/68081/18).

З урахуванням вищенаведеного та встановлених судом фактів, суд дійшов висновку, що відповідач, складаючи службовий висновок № 96, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування висновку Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області №96 від 10.04.2020 року за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 від 23.11.2004 та паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 від 24.03.2016 року на ім`я ОСОБА_1 .

Щодо заявленою позовної вимоги щодо зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області направити до Бериславського РС Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області та до Інформаційної підсистеми функціональний модуль "Недійсні документи" Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС інформацію про скасування висновку Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області № 96 від 10.04.2020 року за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспортів громадянина України серії НОМЕР_1 від 23.11.2004, серії НОМЕР_2 від 24.03.2016 року на ім`я ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що позивач паспорт громадянина України НОМЕР_2 не здавав до органів ДМС , разом з тим в інформаційних базах даних відповідача цей паспорт обліковується як недійсний, що створює перешкоди у його використанні.

Дискреційність повноважень органів виконавчої влади не означає заборону суду скасовувати рішення суб`єктів владних повноважень, вони лише означають свободу органу виконавчої влади діяти на власний розсуд, однак в межах закону. Межами закону, які не має права переходити орган виконавчої влади, приймаючи рішення, є вимоги визначені частиною 2 статті 2 КАС України.

Таке розуміння повноважень суду щодо дискреційних повноважень органів виконавчої влади закріплено також у постановах Верховного Суду. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.04.2020 року (справа №820/4260/17), де цей Суд наголошує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Зобов`язуючи орган державної влади виконати свої дискреційні повноваження, суд встановлює справедливість та відновлює баланс взаємодії між суб`єктами владних повноважень та фізичними особами. Також суд унеможливлює виникнення вільного трактування та зловживання органами державної влади своїми дискреційними повноваженнями.

Суд вважає, що достатнім способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування висновку Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області № 96 від 10.04.2020 року службової перевірки щодо оформлення паспорта громадянина України ОСОБА_1 та зобов`язання виключити інформацію про недійсність паспорту з підсистеми Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами "Недійсні документи", повідомити інформацію Бериславському сектору УДМС України в Херсонській області.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати висновок Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області № 96 від 10.04.2020 року за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 від 23.11.2004, виданого Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області, та паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 від 24.03.2016 року, виданого Бериславським РС УДМС України в Херсонській області, на ім`я ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області () направити до Бериславського РС Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області та до Інформаційної підсистеми функціональний модуль "Недійсні документи" Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС інформацію про скасування висновку Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області № 96 від 10.04.2020 року за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспортів громадянина України серії НОМЕР_1 від 23.11.2004, серії НОМЕР_2 від 24.03.2016 року на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15 жовтня 2020 р.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 102070000