Справа № П/811/1527/17
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № П/811/1527/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скарги Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 червня 2020 року та додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року

у справі № П/811/1527/17

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги і рішення,-

ВСТАНОВИВ:

11.09.2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги і рішення відповідача від 02 серпня 2017 року відповідно.

В обґрунтування позову позивачка посилалась на протиправність висновків податкового органу щодо заниження нею у спірний період чистого оподаткованого доходу внаслідок завищення витрат, що і слугувало базою для здійснення оскаржених донарахувань. Вказує, що означені висновки зроблені відповідачем без урахування витрат, пов`язаних із веденням господарської діяльності, у готівковій формі розрахунків, при цьому, що особи, які здійснювали перевірку, не встановили придбання товару, не пов`язаного з її господарською діяльністю.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 червня 2020 року позов задоволений повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 02 серпня 2017 року № , вимогу від 02 серпня 2017 року №, рішення від 02 серпня 2017 року №.

Додатковим рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 02 серпня 2017 року №

Не погодившись з рішенням та додатковим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що оскаржені податкові повідомлення-рішення та вимога прийняті у спосіб, передбачений законодавством України з огляду на встановленні обставини заниження позивачкою бази обрахування податку на доходи фізичних осіб та як наслідок єдиного внеску та військового збору.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання фізичною особою-підприємцем, зареєстрована 03.06.2003 року, номер запису 0006122, перебуває на податковому обліку в органах ДФС; основний вид економічної діяльності неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код КВЕД 46.39).

У період з 12.06.2017 по 23.06.2017 року посадовими особами податкового органу, проведено документальну планову виїзну перевірку позивачки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 року, дотримання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 року, з питань правильності нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.06.2014 по 31.12.2016 року», за результатами якої складено акт від 03.07.2017 року № 138/11-28-13-03/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено порушення позивачкою: пунктів п.177.2, п.177.4 статті 177 Податкового кодексу України (далі ПК України), у результаті чого останній донараховано податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від провадження господарської діяльності за 2015-2016 рік на загальну суму 33261,24 грн. (за 2015 рік - 55493,88 грн. х 15%/100 = 8324,08 грн.; за 2016рік - 138539,77 грн. х 18%/100 = 24937,16 грн); пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в результаті чого донараховано єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 49 735,13 грн. (за 2015 рік - 55493,88 х 34,7%/100 - 19256,38 грн.; за 2016рік - 138539,77 грн. х 22%/100 = 30478,75 грн.); пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу 20 Перехідних положень ПК України, в результаті чого донараховано військовий збір на загальну суму 2910,51 грн. (194 033,65 грн. х 1.5%/100).

Такі висновки податковий орган обумовлює встановленою під час перевірки розбіжністю між сумою доходу, задекларованою позивачкою у деклараціях про майновий стан і доходи за 2015 та 2016 рік, та фактично здійсненими операціями з оплати ТМЦ у безготівковій формі у спірний період на загальну суму 194033,65 грн.

На підставі акта перевірки та встановлених порушень, відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 02 серпня 2017 року № , яким позивачці збільшено суму грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 33261,24 грн. та накладено штрафну санкцію у сумі 16630,62 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 02 серпня 2017 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 2910,51 грн. та накладено штрафну санкцію у сумі 727,63 грн;

- рішення від 02 серпня 2017 року №, якими застосовано штрафну санкцію з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 12994,91 грн.

- вимогу про сплату боргу від 19.09.2019 року № Ф-, якою зобов`язано сплатити недоїмку з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 49735,13 грн.

Задовольняючи позов та скасовуючи оскарженні рішення, суд першої інстанції виходив з їх протиправності. При цьому, суд погодився з висновком експерта, що придбаний позивачкою у спірний період товар, розрахунок за який відбувся у готівковій формі, не можна вважати не реалізованим у тих же звітних періодах.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та з цього приводу зазначає про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Питання оподаткування доходів фізичних осіб-підприємців від провадження господарської діяльності, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, врегульовано положеннями ст.177 ПК України.

У силу приписів п.п.177.1-177.3 ст.177 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

У силу положень п.177.4 статті 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

За приписами пункту 177.4.5 статті 177.4.5 ПК України, не включаються до складу витрат підприємця, у тому числі: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою підприємцем.

Тобто, документальними підтвердженими витратами фізичної особи підприємця вважаються витрати відповідного звітного періоду, які безпосередньо пов`язані з отриманням доходу та підтверджені відповідними документами про їх оплату.

У силу приписів пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Визначення поняття недоїмки зі сплати ЄСВ надається пунктом 6 ч.1 ст.1 вказаного Закону, відповідно до якого недоїмкою є сума ЄСВ, що своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 2 розд. VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України, у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює-суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Із матеріалів справи слідує, що базою для здійснення оскаржених донарахувань з ПДФО та як наслідок похідних від нього ЄСВ та військового збору, слугували висновки податкового органу щодо заниження позивачкою протягом 2015-2016 роки суми витрат у загальному розмірі 194033,65 грн.

При цьому, особи, що здійснювали перевірку, складаючи структуру вартості витрат, не включили витрати, котрі понесені у виді готівкової форми розрахунків та зробили висновок, що товар придбаний на суму 194033,65 грн. не реалізовано і обліковується як залишок. У той же час, ревізори не аналізували (знімали) залишки за асортиментом товару.

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції та знайшло підтвердження у висновку експерта, ревізори не врахували витрати, пов`язані із веденням позивачкою господарської діяльності, у готівковій формі розрахунків, які документально підтверджені відповідними первинними бухгалтерськими документами у розумінні приписів частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо наявності обов`язкових реквізитів та в розумінні приписів пункту 177.2 статті 177 ПК України, у зв`язку з чим дійшли хибного висновку про заниженням позивачкою у спірний період чистого оподатковуваного доходу.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність з боку позивачки поршень приписів пункту 177.4 ст.177 ПК України та як наслідок безпідставності здійснення оскаржених донарахувань.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 червня 2020 року та додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року у справі № П/811/1527/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття , може бути оскаржена до касаційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко