Справа № 640/18308/18
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Аліменка В.О.

суддів: Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальності "С К С" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "С К С" до Державної фіскальної служби України, Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «С К С» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків ДФС, Державної фіскальної служби України про:

- визнання протиправним та скасування рішення Комісії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №924080/36088095 від 21.09.2018 року;

- зобов`язання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «С К С» податкову накладну №1001450 від 26.03.2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2019 року позов задоволено повністю.

У травні 2020 року ТОВ «С К С» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №640/18308/18, в якій просило стягнути з ДФС України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «С К С» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11250,00 грн. та стягнути з Офісу ВПП за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «С К С» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11250,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.08.2020 року у задоволенні заяви ТОВ «С К С» відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким заяву адвоката АО «Правова та економічна безпека» в інтересах ТОВ «С К С» про ухвалення додаткового рішення задовольнити повністю.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у письмовому провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За правилами ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для ухвалення додаткового рішення у розрізі доводів Апелянта на їх спростування, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9115/15-ц сформульовано правовий висновок, за яким вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України (аналогічна норма закріплена у ч. 7 ст. 139 КАС України) щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика, як зазначено у рішенні суду касаційної інстанції, запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16.04.2019 року у справі № 817/1889/17.

Посилання Апелянта на те, що указана позиція Великої Палати Верховного Суду фактично створює нову правову норму, а тому не може бути застосована до спірних правовідносин, судовою колегією оцінюється критично, оскільки сформульований судом касаційної інстанції правовий висновок прямо випливає зі змісту положень ч. 7 ст. 139 КАС України.

До того ж суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що в ухвалі від 29.11.2018 року про відкриття провадження у справі Окружний адміністративний суд міста Києва вказав, що розгляд даної справи здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Викладене, у свою чергу, свідчить, що з моменту отримання 05.12.2018 року (т. 2 а.с. 11) копії ухвали суду від 29.11.2018 року Позивач був обізнаний, що у межах даної справи судове засідання проводитися не буде та, відповідно також не проводитимуться судові дебати, а відтак не був позбавлений можливості надати докази понесених судових витрат або витрат, які будуть понесені у зв`язку з розглядом справи.

Отже, зі змісту вищезгаданої ч. 7 ст. 139 КАС України випливає безумовний висновок про те, що за умови розгляду справи у порядку спрощеного провадження судові дебати не проводяться, заява щодо судових витрат на правничу допомогу повинна бути подана до суду до моменту прийняття рішення по суті спору, а докази понесення судових витрат направлені на адресу суду протягом п`яти днів з моменту отримання повного тексту судового рішення.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, в позовній заяві (пункт 7) ТОВ «С К С» просило суд стягнути з Офісу ВПП та ДФС України за рахунок їх бюджетних асигнувань судові витрати. Рішення у справі №640/18308/18 прийнято 31.05.2019 року та направлено на адресу товариства 04.06.2019 року, та отримано адвокатом 06.09.2019 про що свідчить наявне в матеріалах справи зворотне повідомлення.

Поряд з цим, матеріали справи свідчать, що виконавчі листи у справі №640/18308/18 від 30.08.2019 року ТОВ «С К С» отримало також 06.09.2019 року. Відтак, як вірно зазначив суд першої інстанції, починаючи з 06.09.2019 року Позивач дізнався або повинен був дізнатися про ухвалення рішення у даній справі та, відповідно, виникнення у нього права подання доказів на підтвердження понесених судових витрат.

Разом з тим, із заявою про ухвалення додаткового рішення та наданими до неї доказами понесених судових витрат ТОВ «С К С» звернулося лише 13.05.2020 року, тобто більше ніж через вісім місяців з моменту, коли останнє дізналося або повинно було дізнатися про ухвалення рішення у справі №640/18308/18. При цьому будь-яких належних і допустимих доказів тривалого зволікання подання вказаних документів Позивачем ні у заяві, ні в апеляційній скарзі не зазначено. Викладене, у свою чергу, свідчить про правильність висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення у даній справі.

Щодо посилання Апелянта на те, що до спірних правовідносин повинні бути застосовані строки, визначені ч. 2 ст. 252 КАС України для подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення - до закінчення строку на виконання судового рішення, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Указаною нормою регламентовано строк, протягом якого може бути подана заява про ухвалення додаткового рішення, а також порядок розгляду такої заяви. Саме на необхідність застосування статті 252 КАС України при ухваленні додаткового рішення у тому числі на підставі заяви про вирішення питання про розподіл судових витрат вказував Верховний Суд у постановах від 10.09.2019 року у справі №850/1/18 та від 17.01.2020 року у справі №826/116/17, на які посилався Апелянт.

Разом з тим, у цих же рішеннях суд касаційної інстанції вказав на те, що норми статті 252 КАС України визначають форми рішень за наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення та не передбачають можливості залишення без розгляду згідно ч. 7 ст. 139 КАС України.

Водночас, у згаданих вже постановах Верховного Суду у справах №850/1/18 №826/116/17 суд зазначив, що частина 7 статті 139 КАС України регулює порядок визначення розміру судових витрат. У свою чергу, до вказаного порядку включені правила щодо встановлення судом розміру понесених витрат, а також порядку і строків подання доказів на їх підтвердження.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність залишення без задоволення заяви ТОВ «С К С» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, позаяк докази на підтвердження їх розміру подані після спливу п`ятиденного строку на їх подання, передбаченого ч. 7 ст. 139 КАС України, а будь-яких причин поважності пропуску такого строку Позивачем не зазначено.

Посилання Апелянта на те, що обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат покладено на сторону, яка заявляє клопотання про їх зменшення, судова колегія вважає правильним. Разом з тим, правильність такого твердження жодним чином не впливає на обґрунтованість висновків суду першої інстанції про залишення поданої ТОВ «С К С» заяви без задоволення.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 252, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т АН О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальності "С К С" - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2020 року.