Справа № 380/2272/20
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/2272/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Костецький Н.В.,

суддя Брильовський Р.М.,

суддя Кухар Н.А.,

секретар судового засідання Терлецький О.О.,

за участю:

представник позивача не прибув,

представник відповідача не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Кабінету Міністрів України, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 02.01.2020 протиправною;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України розглянути звернення ОСОБА_1 від 02.01.2020 у відповідності із Законом України "Про звернення громадян" та надати письмову відповідь.

Ухвалою від 23.03.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі, без повідомлення сторін.

Відповідно до ухвали від 13.04.2020 суд перейшов із спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою від 12.08.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до Кабінету Міністрів України із клопотанням в порядку Закону України "Про звернення громадян" про надання інформації щодо досвіду правозахисної діяльності або досвіду із захисту державної мови Уповноваженої із захисту державної мови ОСОБА_2 . Проте, Кабінет Міністрів України не надав відповіді за результатом розгляду звернення позивача. ОСОБА_1 отримав відповідь на подане звернення до Кабінету Міністрів України від Міністерства культури, молоді та спорту України. Зазначає, що саме Кабінет Міністрів є розпорядником запитуваної позивачем інформації. Відтак, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 .

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву від 13.04.2020 (вх. № 19518), в якому зазначає, що документи з питань, вирішення яких не належить до компетенції, зокрема, Кабінету Міністрів, Прем`єр-міністра Секретаріат Кабінету Міністрів надсилає протягом п`яти днів у встановленому порядку відповідним державним органам за належністю. Окрім того, Уповноважений із захисту державної мови здійснює свою діяльність незалежно від інших державних органів та посадових осіб. Кабінет Міністрів України є суб`єктом призначення Уповноваженого із захисту державної мови на посаду, а не роботодавцем, тому, дії Кабінету Міністрів України щодо направлення листа позивача до Міністерства культури, молоді та спорту України є правомірними, а позовні вимоги - безпідставними та необгрунтованими.

10.04.2020 на адресу суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 19441), відповідно до якої представник позивача зазначає, що згідно Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної, уповноваженого призначає на посаду та звільняє з посади Кабінет Міністрів України. Рішення про призначення на посаду Уповноваженого Кабінет Міністрів України приймав на основі подання та документів про кандидата, оскільки розгляд подання стосовно кожного із кандидатів відбувається на засіданні Кабінету Міністрів України.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою.

За приписами п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

02.01.2020 ОСОБА_1 скерував Кабінету Міністрів України клопотання, відповідно до якого просить надати інформацію про те, чи має Уповноважена із захисту державної мови п. Тетяна Монахова досвід правозахисної діяльності або досвід із захисту державної мови, коли він здійснювався, а також який саме досвід. Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 50 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" кандидатом на посаду Уповноваженого може бути рекомендовано громадянина України віком не молодше 35 років на день подання, який має вищу освіту, володіє державною мовою та англійською мовою, має досвід правозахисної діяльності або досвід діяльності із захисту державної мови та здатний за своїми діловими і моральними якостями, освітнім і професійним рівнями виконувати відповідні посадові обов`язки.

Листом від 12.02.2020 № 373/Л-399/20/3.6.1 Щодо діяльності Уповноваженого із захисту державної мови Міністерство культури, молоді та спорту України повідомило ОСОБА_1 про те, що відповідно до листів Секретаріату Кабінету Міністрів України від 21.01.2020 № 41-Л-001213/13 та № 41-Л-001246/13, Міністерство культури, молоді та спорту України в межах компетенції розглянуло лист № Л-399/20 від 23.01.2020 щодо діяльності Уповноваженого із захисту державної мови. Згідно п. 3 ст. 49 розділу VIII Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної Уповноважений із захисту державної мови здійснює свою діяльність незалежно від інших державних органів та посадових осіб. У зв`язку з цим, Уповноважений із захисту державної мови є повністю самостійною інституцією та не перебуває у підрярядкуванні інших державних органів, у тому числі Міністерства культури, молоді та спорту України.

ОСОБА_1 , не погоджуючись із бездіяльністю Кабінету Міністрів України щодо неналежного розгляду звернення від 02.01.2020, звернувся із даним позовом до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України від 02.10.1992 № 2657-XII Про інформацію (зі змінами станом на момент виникнення спірних правовідносин) регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації (далі Закон України Про інформацію).

Відповідно до ст.1 Закону України Про інформацію, інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно ст.5 вказаного Закону України Про інформацію, кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

За змістом ч.ч.1-2 ст.7 Закону України Про інформацію право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Закон України від 02.10.1996 № 393/96-ВР Про звернення громадян (зі змінами станом на момент виникнення спірних правовідносин) регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення (далі Закон України Про звернення громадян).

Відповідно ст. 1 Закону України Про звернення громадян громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За приписами ст. 3 Закону України Про звернення громадян під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ст. 5 Закону України Про звернення громадян звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Згідно з ст. 7 Закону України Про звернення громадян звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Відповідно до ст. 20 Закону України Про звернення громадян звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

З аналізу наведених норм права, суд зазначає, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування та посадові і службові особи цих органів, зобов`язані розглядати звернення громадян і давати обґрунтовані відповіді у встановлений законом строк. При цьому, звернення повинні бути розглянуті та вирішені у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а відповіді за результатами їх розгляду надаються тим органом, який отримав ці звернення і до компетенції якого входить вирішення порушених у зверненнях питань.

Суд зазначає, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Аналізуючи приписи Закону України «Про звернення громадян», Верховний Суд у постанові від 22.04.2020 у справі № 826/717/16 зауважує, що законодавець, передбачаючи обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування пересилати за належністю звернення громадян іншому (відповідному) органу чи посадовій особі, мав на меті забезпечити заявнику об`єктивний та всебічний розгляд його заяви.

Водночас, вказаний обов`язок органів державної влади та місцевого самоврядування щодо пересилання звернення може бути реалізований виключно за сукупністю таких умов:

1) питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень;

2) звернення пересилається лише відповідному, а не будь - якому органу чи посадовій особі за належністю, тобто тому органу, до повноваження якого входить вирішення питань, що порушені у зверненні;

3) пересилання повинно відбутися в термін не більше п`яти днів;

4) про факт пересилання обов`язково повідомляється громадянин, який подав звернення.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що 02.01.2020 ОСОБА_1 скерував Кабінету Міністрів України клопотання, відповідно до якого просить надати інформацію про те, чи має Уповноважена із захисту державної мови п. ОСОБА_3 досвід правозахисної діяльності або досвід із захисту державної мови, коли він здійснювався, а також який саме досвід. Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 50 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" кандидатом на посаду Уповноваженого може бути рекомендовано громадянина України віком не молодше 35 років на день подання, який має вищу освіту, володіє державною мовою та англійською мовою, має досвід правозахисної діяльності або досвід діяльності із захисту державної мови та здатний за своїми діловими і моральними якостями, освітнім і професійним рівнями виконувати відповідні посадові обов`язки.

Проте, відповідь на подене позивачем клопотання про надання інформації надало Міністерство культури, молоді та спорту України (лист від 12.02.2020 № 373/Л-399/20/3.6.1 Щодо діяльності Уповноваженого із захисту державної мови), що суперечить вимогам Закону України «Про звернення громадян», оскільки саме Кабінет Міністрів України володіє інформацією про те, чи має Уповноважена із захисту державної мови п. ОСОБА_3 досвід правозахисної діяльності або досвід із захисту державної мови, коли він здійснювався, а також який саме досвід, з огляду на наступне.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.11.2019 № 1136-р Про призначення ОСОБА_4 Уповноваженим із захисту державної мови Монахову Тетяну Василівну призначено Уповноваженим із захисту державної мови строком на п`ять років (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/1136-2019-%D1%80#Text).

Відповідно до ч. 1-2 ст. 50 Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної Уповноваженого призначає на посаду та звільняє з посади Кабінет Міністрів України.

Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, керівник центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, та керівник центрального органу виконавчої влади у сфері державної мовної політики подають Кабінету Міністрів України по одній кандидатурі на посаду Уповноваженого.

За приписами ч. 3-4 Закону України Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної подання кандидатур на посаду Уповноваженого закінчується за три місяці, що передують закінченню строку повноважень, на який було призначено Уповноваженого. У разі дострокового припинення повноважень Уповноваженого кандидатури подаються впродовж 30 днів з дня дострокового припинення.

Кандидатом на посаду Уповноваженого може бути рекомендовано громадянина України віком не молодше 35 років на день подання, який має вищу освіту, володіє державною мовою та англійською мовою, має досвід правозахисної діяльності або досвід діяльності із захисту державної мови та здатний за своїми діловими і моральними якостями, освітнім і професійним рівнями виконувати відповідні посадові обов`язки.

Згідно з ч. 6 ст. 50 Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної Кабінет Міністрів України розглядає всі кандидатури на посаду Уповноваженого та ухвалює рішення щодо призначення на посаду Уповноваженого впродовж одного засідання.

Таким чином, Законом України Про забезпечення функціонування української мови як державної встановлені вимоги щодо кандидата на посаду Уповноваженого, зокрема, щодо досвіду правозахисної діяльності або досвіду діяльності із захисту державної мови.

Оскільки саме Кабінет Міністрів України розглядає кандидатури на посаду Уповноваженого та ухвалює рішення щодо призначення на посаду Уповноваженого, Кабінет Міністрів України володіє інформацією щодо досвіду правозахисної діяльності або досвід із захисту державної мови Уповноваженої із захисту державної мови.

Суд вказує, що правова процедура ("fair procedure" - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади.

Правова процедура встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.

Встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права, тобто особа правомірно очікує отримати у передбачений законом спосіб відповідь на порушене перед суб`єктом, якому адресовано звернення, питання відповідно та у спосіб, передбачений законом.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 806/1959/16.

На підставі наведеного, суд зазначає, що ОСОБА_1 звернувся із клопотанням про надання інформації до належного органу державної влади, відтак відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 02.01.2020, оскільки подане клопотання не розглянуто відповідачем у термін не більше одного місяця від дня його надходження.

З метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Кабінет Міністрів України розглянути звернення ОСОБА_1 від 02.01.2020 у відповідності із Законом України "Про звернення громадян" та надати письмову відповідь.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 840,80 слід стягнути на користь позивача з Кабінету Міністрів України за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 242 - 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Кабінету Міністрів України (вул. Грушевського, 12/2, м. Київ, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 02.01.2020.

3. Зобов`язати Кабінет Міністрів України розглянути звернення ОСОБА_1 від 02.01.2020 у відповідності із Законом України "Про звернення громадян" та надати письмову відповідь.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 з Кабінету Міністрів України за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст судового рішення складено 13.10.2020.

Головуючий суддя Костецький Н.В.

Суддя Брильовський Р.М.

Суддя Кухар Н.А.