Справа № 946/1987/20
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/1987/20
Провадження № 2-а/946/83/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського відділу організації несення служби в м. Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області Марінеску Івана Андрійовича, відділу організації несення служби в м. Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2302103 від 27.03.2020 року, винесену інспектором відділу організації несення служби в м. Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області сержантом поліції Марінеску Іваном Андрійовичем відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.03.2020 року, інспектором відділу організації несення служби в м. Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області сержантом поліції Марінеску Іваном Андрійовичем відносно ОСОБА_1 була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2302103 від 27.03.2020 року у зв`язку із порушенням вимог п. 31.4.5 Правил дорожнього руху та позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Зазначену постанову позивач вважає такою, що підлягає скасуванню посилаючись на те, що відповідач при складенні вказаної постанови допустив грубе порушення та не дослідив усі обставини справи. Так, зокрема в постанові відповідач зазначив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у якого не було ввімкнено світло фар поза населеним пунктом та мав несправності коліс та шин, на одній осі був різний протектор шин, чим порушив п. 31.4.5 Правил дорожнього руху України. Проте відповідач не надає жодних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення. Частиною 1 ст. 121 КУпАП не передбачена відповідальність на непрацююче світло фар поза межами населених пунктів. Крім цього, як зазначено позивачем в позові він пробив колесо у зв`язку з чим вимушений був встановити запасне колесо з іншим протектором.

На виконання п. 31.5 Правил дорожнього руху України позивач рухався із ввімкненою аварійною сигналізацією до найближчого місця ремонту. Також, в графі 9 оскаржувальної постанови не зазначено жодного додатку, отже до постанови не додано жодного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Відповідач під час винесення постанови не зазначив про будь які докази та не зазначив жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, а тому не має права посилатися у майбутньому на будь які докази. Відповідачем було порушено процесуальний порядок розгляду справи встановлений КУпАП, а обмежився лише формальним складання постанови без дотримання встановленої законом процедури.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та пояснив, що в той день пробив колесо, в зв`язку з чим був вимушений встановити запасне колесо, на якому дійсно був інший протектор, але зробити це він був вимушений, оскільки шиномантажні майстерні були зачинені у зв`язку з карантином. В свою чергу, коли його зупинили співробітники поліції, то у керованого ним автомобіля дійсно не працювало світло фар, але цю поломку він усунув негайно на місці зупинки.

Відповідач поліцейський відділу організації несення служби в м. Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області Марінеску Іван Андрійович в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача відділу організації несення служби в м. Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву, якою просив проводити судове засідання за його відсутності та відмовити в задоволенні позову.

В свою чергу, представник управління патрульної поліції в Одеській області надавав суду відзив на позовну заяву, яким заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що 27.03.2020 року о 08 годині 35 хвилин за адресою: Одеська область, автомобільна дорога М 15 Одеса Рені під час патрулювання було помічено громадянина ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д/н НОМЕР_1 з вимкненим світлом фар поза населеним пунктом та на транспортному засобі на одній осі був різний протектор шин. Тим самим, водій порушив п. 31.4.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП. Згідно п. 9.8 Правил дорожнього руху України передбачено, що з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу денних ходових вогнів до них прирівнюється ближнє світло фар. Після зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції було встановлено, що на транспортному засобі ВАЗ 21063, д/н НОМЕР_1 на одній осі був різний протектор шин. Тим самим, водій порушив п. 31.4.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП. Факт вчинення ОСОБА_1 зазначеного адміністративного правопорушення підтверджується фото файлами поліцейського ОСОБА_2 . Крім цього, ОСОБА_1 не заперечував факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З оскаржуваної постанови відповідача вбачається, що 27.03.2020 року о 08 годині 35 хвилин за адресою: Одеська область, автомобільна дорога М 15 Одеса Рені ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д/н НОМЕР_1 з вимкненим світлом фар поза населеним пунктом та на транспортному засобі на одній осі був різни протектор шин, чим порушив п. 31.4.5 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п. 31.4.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами) колеса і шини: а) шини легкових автомобілів та вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою до 3,5 т мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,6 мм, вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т - 1,0 мм, автобусів - 2,0 мм, мотоциклів і мопедів - 0,8 мм. Для причепів установлюються норми залишкової висоти малюнка протектора шин, аналогічні нормам для шин автомобілів-тягачів; б) шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини; в) шини за розміром або допустимим навантаженням не відповідають моделі транспортного засобу; г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів; ґ) на передню вісь транспортного засобу встановлено радіальні шини, а на іншу (інші) - діагональні; д) на передній осі автобуса, який виконує міжміські перевезення, встановлено шини з відновленим протектором, а на інших осях - шини, відновлені за другим класом ремонту; е) на передній осі легкових автомобілів і автобусів (крім автобусів, які виконують міжміські перевезення) встановлено шини, відновлені за другим класом ремонту; є) відсутній болт (гайка) кріплення або є тріщини диска і ободів коліс.

В свою чергу, згідно п. 9.8 Правил дорожнього руху України передбачено, що з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу денних ходових вогнів до них прирівнюється ближнє світло фар.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Варто зазначити, що при зверненні до суду позивач ОСОБА_1 не заперечує факт того, що 27.03.2020 року він пробив колесо у зв`язку з чим вимушений був встановити запасне колесо з іншим протектором.

В свою чергу, в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 також пояснив, що в той день пробив колесо, в зв`язку з чим був вимушений встановити запасне колесо, на якому дійсно був інший протектор, але зробити це він був вимушений, оскільки шиномантажні майстерні були зачинені у зв`язку з карантином. В свою чергу, коли його зупинили співробітники поліції, то у керованого ним автомобіля дійсно не працювало світло фар, але цю поломку він усунув негайно.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного суд доходить висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування правомірності прийнятих ним рішень, доведено суду правомірність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2302103 від 27.03.2020 року, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського відділу організації несення служби в м. Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області Марінеску Івана Андрійовича, відділу організації несення служби в м. Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 72, 75, 76, 77, 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області від 04.02.2010 року, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до поліцейського відділу організації несення служби в м. Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області Марінеску Івана Андрійовича (місце знаходження: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Телеграфна, 72), відділу організації несення служби в м. Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області (місце знаходження: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Телеграфна, 72) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Текст рішення складено 15 жовтня 2020 року.

Суддя: О.О.Бурнусус