Справа № 400/3575/20
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 р. справа № 400/3575/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Марича Є.В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Приватного підприємства "Хуторок GV", вул. Нагріна, 11, офіс 17,Миколаїв,54007

до відповідача:Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Богдана Хмельницького, 34,Одеса,Одеська область,65007

про:визнання протиправними та скасування постанов від 31.07.2020 ВП № 62116788; визнання дій протиправними; стягнення шкоди в розмірі 622 302,80 грн.,
ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Хуторок GV» (далі-позивач) звернулось з позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі-відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати постанови відповідача, винесені у виконавчому провадженні №62116788 від 31.07.2020 р., а саме постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, якою у постанові про стягнення виконавчого збору суму виправлено з 18892 грн. на 513828 грн., постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти позивача, що розміщені на відкритих у банках рахунках, у межах суми стягнення виконавчого провадження 622302,80 грн., постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно позивача у межах стягнення виконавчого збору в сумі 622302,80 грн.; визнати дії відповідача щодо звернення стягнення на кошти позивача у сумі 622302,80 грн. протиправними; стягнути з відповідача кошти у розмірі 622302,80 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно змінив суму виконавчого збору з 18892 грн. на 513828 грн., оскільки ним не вірно розраховано суму вартості майна, що передано стягувачу у виконавчому провадженні. Ддержавний виконавець при розрахунку мав з`ясувати вартість майна як основний засіб із врахуванням амортизації, тобто вартість даного майна у 2020 році (на час його передачі стягувачу) відрізняється від суми за яку його придбано у 2016 році. Так, вартість майна у 2020 році становить 1848422,93 грн. без ПДВ, а тому виконавчий збір 10% мав розраховуватись із цієї суми. Такі дії відповідача призвели до надлишкового нарахування та стягнення з відповідача виконавчого збору, відтак спірні постанови підлягають скасуванню, а надлишково стягнути кошти відшкодуванню.

Ухвалою від 04.09.2020 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з особливостями розгляду окремих категорій термінових справ та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що спірні постанови прийняті у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Постанова про виправлення помилки у процесуальному документі була прийнята, у зв`язку із не вірним визначенням у виправленому документі характеру виконання рішення (майновий чи немайновий), тому у спірній постанові сума виконавчого збору розрахована як за примусове виконання рішення майнового характеру і з урахуванням відповіді стягувача на запит державного виконавця щодо вартості майна, яке підлягає передачі та копії видаткової накладної, відтак є правомірною. Щодо спірних постанов про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти позивача, що розміщені на відкритих у банках рахунках, у межах суми стягнення виконавчого провадження 622302,80 грн. та про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно позивача у межах стягнення виконавчого збору в сумі 622302,80 грн., відповідач зазначив, що сума виконавчого збору включає в себе суми виконавчого збору за виконавчим провадженням №62116920 та виконавчим провадженням №62116788.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Інших процесуальних дій у справі судом не вчинялось.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

На виконанні відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №62116788 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса №1412 від 13.04.2020 р. про витребування від приватного підприємства «Хуторок GV» та повернення АТКБ «Приватбанк» комбайну зернозбирального марки CLASS TUCANO серійний номер C0500195, 2015 року випуску.

19.05.220 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №№62116788 та постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 18892 грн.

14.07.2020 р. постановою Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №11.04-01/303 передано матеріали виконавчого провадження №62116788 до відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про прийняття виконавчого провадження.

31.07.2020 р. відповідачем винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі у виконавчому провадженні №62116788, якою внесено виправлення в пункт 1 резолютивної частини постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 18892 грн. виправлено на 513828 грн., а також винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти позивача, що розміщені на відкритих у банках рахунках, у межах суми стягнення виконавчого провадження 622302,80 грн. та постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно позивача у межах стягнення виконавчого збору в сумі 622302,80 грн.

Позивач вважає вищезазначені постанови відповідача та дії щодо стягнення з нього виконавчого збору в сумі 622302,80 грн. протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Суд вирішуючи спір між сторонами, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі-Закон №1404), виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та становить сукупність дій визначених у цьому Законі органів та осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Відповідно ч. 1 ст. 13 Закону № 1404, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 ст. 26 Закону №1404 визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 27 Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Так, з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем в межах виконавчого провадження №62116788 було прийнято постанову про стягнення з боржника (позивача) виконавчого збору в сумі 18892 грн., а в подальшому приймає постанову про виправлення суми стягнення виконавчого збору, а саме 513828 грн.

Відповідачем надано пояснення щодо зазначеного, відповідно до яких під час прийняття постанови про стягнення виконавчого збору було розраховано його суму, як за стягнення примусове виконання рішення немайнового характеру (4723 грн.*4), а оскільки передача стягувачу майна є виконанням рішення майнового характеру, то державним виконавцем виправлено суму стягнення виконавчого збору на 513828 грн. (5 138 280 грн./10%).

Суд погоджується з позицією відповідача щодо суми виконавчого збору 513828 грн., оскільки передача майна стягувачу є виконанням рішення майнового характеру, щодо суми з якої розраховано суму до стягнення з боржника виконавчого збору, то вона підтверджується відповіддю стягувача та видатковою накладною №946 від 14.06.2016 р. Судом враховано, що у державного виконавця не було підстав поставити під сумнів правильність обрахунку вартості майна, маючи видаткову накладну, надану стягувачем та відсутність заперечень позивача, а також з урахуванням пояснень позивача щодо знаходження майна в Запорізькій області, що також унеможливило проведення оцінки майна державним виконавцем.

До твердження позивача, що вартість майна складає 1848422,92 грн. без ПДВ, суд ставиться критично, оскільки це є власним розрахунком позивача і не підтверджений належними доказами.

Крім того, під час виконавчого провадження позивач був наділений правом як учасник виконавчого провадження надавати додаткові матеріали та заявляти клопотання і у разі не згоди із визначенням ціни майна державним виконавцем на підставі видаткової накладної, наданої стягувачем, мав право надати пояснення чи заперечення та поставити питання щодо залучення експерта чи спеціаліста для з`ясування вартості цього майна (ст. 19, 20 Закону №1404). Доказів вчинення позивачем таких дій до суду не надано.

Таким чином, позовна вимога щодо визнання протиправною та скасування постанови про виправлення помилки у процесуальному документі, якою у постанові про стягнення виконвчого збору суму виправлено з 18892 на 513828 грн., задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанови про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти позивача, що розміщені на відкритих у банках рахунках, у межах суми стягнення виконавчого провадження 622302,80 грн., постанови про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно позивача у межах стягнення виконавчого збору в сумі 622302,80 грн., суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження №62116788 відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса №1412 від 13.04.2020 р. про витребування від приватного підприємства «Хуторок GV» та повернення АТКБ «Приватбанк» комбайну зернозбирального марки CLASS TUCANO серійний номер C0500195, 2015 року випуску. Як вже було з`ясовано судом вище сума виконавчого збору, що підлягала стягненню з відповідача склала 513828 грн., однак у спірних постановах відповідачем зазначено 622302,80 грн. та стягнуто цю ж суму. Відповідачем надано пояснення, що дана сума складається із сумарної суми виконавчого збору по двом виконавчим провадження №62116788 та №62116920.

Суд вважає вищезазначені постанови та дії вчинені на підставі даних постанов в межах виконавчого провадження №62116788 протиправними, оскільки виконавчий збір стягується в межах виконавчого провадження за яким вчинено виконавчі дії, винятком є виведення в окреме виконавче провадження стягнення виконавчого збору або зведене виконавче провадження. У даному випадку не має місце виведення в окреме виконавче провадження чи зведене виконавче провадження, що підтверджено відповідачем, відповідач в межах ВП№62116788 визначив сумарно суму виконавчого провадження №62116920 та №62116788, що не передбачено Законом №1404. Відтак, постанова про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти позивача, що розміщені на відкритих у банках рахунках, у межах суми стягнення виконавчого провадження 622302,80 грн., постанова про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно позивача у межах стягнення виконавчого збору в сумі 622302,80 грн. є протиправними.

При цьому, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача щодо стягнення у сумі 622302,80 грн. та стягнення з відповідача суми 622302,80 на відшкодування шкоди, оскільки є передчасною, адже частина даної суми (513828 грн.) є спірною та предметом даного позову.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Як визначено ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судовий збір позивачем сплачено в розмірі 15640,54 грн., що підтверджується платіжним дорученням №71 від 28.08.2020 р. (а. с. 1) і з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, судові витрати присуджуються позивачу в розмірі 4204 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов приватного підприємства "Хуторок GV" (вул. Нагріна, 11, офіс 17, Миколаїв, 54007, ідентифікаційний код 33231689) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Богдана Хмельницького, 34,Одеса,Одеська область, 65007, ідентифікаційний код 43315529) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (вул. Богдана Хмельницького, буд. 34, Одеса, 65007, ідентифікаційний код 43315529) у виконавчому провадженні №62116788 від 31.07.2020 р. про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти приватного підприємства "Хуторок GV" (вул. Нагірна, 11, офіс, 17, Миколаїв, 54007, ідентифікаційний код 33231689), що розміщені на відкритих у банках рахунках, у межах суми стягнення виконавчого провадження 622302,80 грн.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (вул. Богдана Хмельницького, буд. 34, Одеса, 65007, ідентифікаційний код 43315529) у виконавчому провадженні №62116788 від 31.07.2020 р. про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно приватного підприємства "Хуторок GV" (вул. Нагірна, 11, офіс, 17, Миколаїв, 54007, ідентифікаційний код 33231689) у межах стягнення виконавчого збору в сумі 622302,80 грн.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Богдана Хмельницького, 34,Одеса,Одеська область,65007, ідентифікаційний код 43315529) на користь приватного підприємства "Хуторок GV" (вул. Нагріна, 11, офіс 17, Миколаїв, 54007, ідентифікаційний код 33231689) судові витрати в розмірі 4204 грн.

6. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є. В. Марич