Справа № 280/1096/20
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № 280/1096/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2020 ( суддя першої інстанції Калашник Ю.В.) в адміністративній справі №280/1096/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (позивач) звернулась до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області (відповідач) з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» №2 від 13.01.2020, про накладення штрафу Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 54399,90 грн.

В обґрунтування своєї позиції посилається на незаконність прийняття постанови про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» №2 від 13.01.2020року, оскільки підставою для її прийняття слугував необґрунтований висновок відповідача про незаконну відмову споживачу у реалізації його прав, передбачених ч.1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Зауважує, що скарга споживача подана до відповідача на нібито неправомірну відмову позивача провести безоплатне усунення недоліку ювелірного виробу не може вважатися обґрунтованою відповідно до ч. 4 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки споживач відмовилась від проведення альтернативної експертизи, письмової згоди від споживача організувати проведення незалежної альтернативної експертизи продукції позивач не отримувала. Окрім того позивач посилається на порушення порядку накладення штрафу відповідачем, що призвело до позбавлення позивача можливості надати обґрунтовані пояснення щодо незгоди із позицією відповідача та захистити свої права. З огляду на що, вважає винесену постанову про накладення стягнення від 13.01.2020 року не правомірною.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суд від 18 червня 2020 року позов задоволено.

З апеляційною скаргою звернувся відповідач, в якій зазначив, що при проведенні перевірки встановлено порушення позивачем законного права споживача на безоплатне усунення недоліку, передбаченого ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки як на момент перевірки, так і на день звернення позивача до суду, експертиза виробу в порядку ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» не проводилась, належний доказ порушення споживачем правил експлуатації виробу - експертний висновок, відсутній. Так, зазначає, що зважаючи на виявлені порушення, у відповідача були законні підстави для притягнення позивача до відповідальності за порушення законних прав споживача і докази про порушення споживачем правил користування товаром, і як наслідок відсутність підстав для реалізації законних прав споживача, позивачем не надані. Окрім того зазначає, що відповідачем вжито усіх можливих заходів щодо повідомлення позивача про дату та місце розгляду справи, але в даному випадку, позивач, зловживаючи своїм правом, свідомо не отримував поштову кореспонденцію від відповідача, відповідно і не скористався своїм правом на надання пояснень під час розгляду справи. Таким чином, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність оскаржуваної постанови.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглянувши судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Вирішуючи спір, судом встановлено, що 01.10.2019року, на підставі наказу від 30.09.2019 року № 2546Д та направлення (посвідчення) на проведення заходу від 30.09.2019року, фахівцями відповідача проведено позапланову перевірку щодо дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів за місцем здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), за результатами якої складено Акт №10-05.3/000143 від 01.10.2019 року(а.с.58-64).

Підставою позапланової перевірки з боку відповідача слугувало звернення споживача гр. ОСОБА_2 зі скаргою від 01.08.2019року, у якій зазначалось, що споживач 17.12.2018року придбала в магазині « Золотий Вік» ланцюжок із золота 585 проби (вагою 3,59 гр., довжиною 50 см, арт. 11605, вартістю 5439,99 грн., далі - товар, ювелірний виріб), що під час експлуатації обірвався (а.с.51).

Поданню скарги до відповідача передувало звернення споживача до позивача, як продавця товару, із заявою від 27.07.2019 року про безоплатне усунення недоліків ювелірного виробу згідно положень абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Споживач у вказаному зверненні до позивача зазначила, що надає згоду визначити причини втрати якості ювелірного виробу власними силами позивача (а.с.52).

Відповідно до поданої споживачем заяви від 27.07.2019 року позивач дослідив причини втрати якості ювелірного виробу та встановив наявність ознак механічного пошкодження ланцюжка, що призвело до його розірвання.

Листом ФОП ОСОБА_1 від 01.08.2019 року №1058 споживачу надано відповідь із поясненням причин відмови у проведенні безкоштовного усунення недоліку в рамках гарантійного строку та пропозицією провести альтернативну експертизу. Разом з цим, споживача повідомлено про те, що якщо у висновках експертизи буде підтверджено, що недоліки виникли внаслідок порушення споживачем правил використання, зберігання продукції чи транспортування або дій третіх осіб, споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю витрати на проведення такої експертизи (а.с.55).

При цьому, позивач не одержав від споживача письмової згоди організувати проведення такої експертизи продукції.

В акті, складеному за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів від 01.10.2019року №10-05.3/000143 встановлено відмову ФОП ОСОБА_1 споживачу у безоплатному усуненні недоліку ювелірного виробу через механічні пошкодження, які не підлягають гарантійному ремонту, а також не надання відповідачу на момент перевірки документів, що підтверджують пошкодження придбаного споживачем товару та, відповідно, відсутність підстав для гарантійного ремонту, чим порушено п. 27 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів (затв. постановою КМУ №833 від 15.06.2006, далі - Порядок №833), п. 7 Правил торгівлі дорогоцінними металами (крім банківських металів) і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням у сирому та обробленому вигляді і виробами з них, що належать суб`єктам господарювання на праві власності (затв. постановою КМУ №802 від 04.06.1998, далі - Правила №802) та ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі Акту від 01.10.2019року №10-05.3/000143, яким встановлено відмову споживачу в реалізації його прав, установлених ч.1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: відмова споживачу гр. ОСОБА_2 в безоплатному усуненню недоліків товару в розумний строк, відповідачем прийнято постанову про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 13.01.2020 № 2, якою до позивача застосовано штраф у розмірі 54399,90 грн. (а.с.79-80).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив, що позивач фактично вжив всі обов`язкові для нього дії по дотриманню вимог законодавства в частині надання можливості споживачу реалізувати свої права регламентовані ч. 1 ст. 8 Законом №1023, зокрема.

Колегія суддів вважає такий висновок цілком обґрунтованим виходячи з наступного.

З метою надання оцінки правомірності притягнення позивача до відповідальності за п.1 ч.1 ст.23 Закону України Про захист прав споживачів, визначальним є встановлення обставин, які б підтверджували або спростовували те, що позивачем у спірному випадку було відмовлено Споживачу у реалізації прав, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України Про захист прав споживачів.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України Про захист прав споживачів у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Отже вказаною нормою права визначено вичерпний перелік прав споживача, які останній може реалізувати у випадку продажу товару, який має недоліки або істотні недоліки.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою притягнення позивача до відповідальності стали порушення під час розгляду заяви гр. ОСОБА_2 з проханням повернути кошти за придбаний товар (а.с.25).

У свою чергу, в акті перевірки, який став підставою для притягнення позивача до відповідальності, зазначено те, що гр. ОСОБА_2 зверталася до позивача із вимогою про безоплатне усунення недоліків товару в розумні строки або повернення коштів за придбаний товар.

Тобто, визначенні права споживача, які були порушенні, не відповідають тим правам споживача, які вважав порушеними відповідач.

Визначальним у цій справі є встановлення обставин, які б підтверджували або спростовували те, що позивачем у спірному випадку було відмовлено споживачу у реалізації прав, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України Про захист прав споживачів, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

У відповідності до ч.3 ст.8 Закону України Про захист прав споживачів споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

З матеріалів справи встановлено, 27.07.2019 року прийняв від споживача товар разом із заявою про безоплатне усунення недоліків ювелірного виробу, що засвідчено підписом продавця на цій заяві (а.с.52); провів дослідження причин появи недоліку у виробі, результатом якого стало встановлення ознак механічного пошкодження виробу; листом вих. №1058 від 01.08.2019 року надав споживачу - ОСОБА_2 аргументований висновок щодо причин відмови у проведенні безкоштовного усунення виявленого недоліку (а.с.55); цим же листом запропонував провести альтернативну незалежну експертизу для визначення причини втрати якості продукції за рахунок позивача та проінформував споживача про те, що якщо у висновках експертизи буде підтверджено, що недоліки виникли внаслідок порушення споживачем правил використання, зберігання продукції чи транспортування або дій третіх осіб, споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю витрати на проведення такої експертизи.

При цьому, письмової згоди від споживача - ОСОБА_2 організувати проведення незалежної альтернативної експертизи продукції позивач не отримував, будь-яких інших звернень від споживача із вимогою організувати експертизу позивач не отримував, доказів зворотного представником відповідача не надано, акт перевірки від 01.10.2019року №10-05.3/000143 не містить інформації щодо наявності письмової згоди споживача на проведення експертизи виробу.

Таким чином, внаслідок дослідження заяв, копії яких долучено до матеріалів справи, не можливо стверджувати про те, що споживач звертався до позивача із заявою саме з метою реалізації прав, які передбачені ч.1 ст.8 Закону, оскільки жодна із заяв не містить у собі вимог Споживача відносно проданого товару, в контексті прав споживача, які визначені вказаною нормою права.

З урахуванням вказаних обставин підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2020 в адміністративній справі №280/1096/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09.10.2020 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва