Справа № 440/4299/20
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4299/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги:

- стягнути податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 139 872,68 грн.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

11.08.2020 Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області (далі - позивач, ГУ ДПС у Полтавській області) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування вимог позивач посилався на несплату відповідачем в строки, визначені податковим законодавством, узгодженої суми податкового зобов`язання з єдиного податку у розмірі 139 872,68 грн.

Відповідач 22.09.2020 отримав копію ухвали суду від 17.08.2020 про відкриття провадження у цій справі, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №913.

Відзив на позов у строк, визначений частиною першою статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем не надано.

За змістом частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

А відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Обставини справи, встановлені судом

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець, дата державної реєстрації 06.08.1996, дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця: 17.03.2015 №1031096.

Як платник податків відповідач взятий на облік у ГУ ДПС у Полтавській області, управлінні у м.Полтаві, ДПІ у м. Полтаві.

За відповідачем обліковується податковий борг зі сплати єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 139 872,68 грн, що виник за таких обставин.

30.10.2019 ФОП ОСОБА_1 подано до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за І-ІІІ квартали 2019 року, у якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання зі сплати єдиного податку у розмірі 66 906,38 грн.

31.01.2020 відповідачем подано до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2019 рік, у якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання зі сплати єдиного податку у розмірі 73 770,65 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що податкове зобов`язання зі сплати єдиного податку з фізичних осіб станом на 21.11.2019 частково погашено за рахунок наявної переплати у розмірі 804,35 грн.

Оскільки податкові зобов`язання відповідачем у визначені терміни сплати не сплачені, податковим органом обліковано податковий борг зі сплати ФОП ОСОБА_1 єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 139 872,68 грн.

26.12.2019 позивачем сформовано та надіслано платнику податків податкову вимогу форми "Ф" №134864-50 про сплату узгодженої суми грошового зобов`язання у загальному розмірі 66 102,03 грн.

Поштове відправлення повернулось до податкового органу із зазначенням причини невручення - "за закінченням терміну зберігання".

В силу положень пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент винесення податкової вимоги) вимога вважається врученою відповідачу.

Матеріали справи не містять доказів оскарження вказаної вимоги.

Згідно із витягом з інтегрованої картки платника податків за 2019-2020 роки податковий борг, що визначений в податковій вимозі від 26.12.2019 форми "Ф" №134864-50, не переривався.

Посилаючись на несплату відповідачем податкового зобов`язання у строки, визначені Податковим кодексом України, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Вирішуючи позовні вимоги, суд дійшов таких висновків.

Норми права, які підлягають застосуванню

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

За змістом підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Як визначено пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

А відповідно до пункту 59.5 цієї статті, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Висновки щодо правозастосування

Системний аналіз норм податкового законодавства дає підстави для висновку, що статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.

Податкове зобов`язання, визначене відповідачем у податкових деклараціях, вважається узгодженим з дати подання таких декларацій до контролюючого органу та не може бути оскаржене.

Доказів оплати узгоджених грошових зобов`язань з єдиного податку за 2019-2020 роки відповідачем не надано.

З огляду на несплату податкових (грошових) зобов`язань у визначені Податковим кодексом України строки, ці зобов`язання набули статусу податкового боргу.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач відзиву на позовну заяву, жодних заперечень чи доказів сплати суми податкового боргу до суду не надав.

Водночас наявність у ФОП ОСОБА_1 податкового боргу за узгодженими грошовими зобов`язаннями підтверджено зібраними у справі письмовими доказами у їх сукупності.

За таких обставин, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог ГУ ДПС у Полтавській області.

Отже, позов належить задовольнити у повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивач не поніс судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000, ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути на користь Державного бюджету України з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) кошти на погашення податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 139 872,68 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.С. Шевяков