Справа № 520/12026/2020
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

15 жовтня 2020 року № 520/12026/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Мельникова Р.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області, що виразилися у не зарахуванні до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та періоду проходження строкової військової служби в лавах радянської армії, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи із стажу роботи на посаді судді 29 років 07 місяців та 23 дні і виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з розрахунку 68 % суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, починаючи з 12 червня 2020 року, без обмеження граничним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) різницю між виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням судді в розмірі 60 % суддівської винагороди судді та перерахованим у розмірі 68 % суддівської винагороди судді за весь час.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що рішенням Вищої ради правосуддя від 04.06.2020 р. № 1722/о/15-20 його звільнено з посади судді Другого апеляційного адміністративного суду в зв`язку з поданням заяви про відставку. Відповідно до зазначеного рішення позивач має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі ст.ст. 116, 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а також абз. 4 п. 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону у редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя». У зв`язку зі звільненням у відставку, позивач 12.06.2020 року звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді. Рішенням Київського об`єднаного управління ПФУ м. Харкова №35 від 23.06.2020 року з 12.06.2020 призначено довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. При цьому, відповідачем було зараховано до стажу, який надає право на встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише період роботи позивача на посаді судді, а саме 25 років 0 місяців 24 дні. Вказане, на думку позивача, порушує його права, оскільки відповідачем не було враховано періоди діяльності позивача, а саме: половину строку навчання за денною формою в Українській державній юридичній академії тривалістю 4 роки 9 місяців 22 дні, період строкової військової служби в лавах Радянської армії 2 роки 2 місяці 3 дні. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 14.09.2020 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти заявленого позову заперечував та зазначив, що відповідач перебуває на обліку у відповідача з 01.07.2016 року отримує довічне грошове утримання згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів». При цьому, представником відповідача вказано, що з 2016 року позивач, отримуючи утримання, вже був обізнаний про умови його призначення та зарахований при цьому стаж. Вказане свідчить про пропущення позивачем строку на звернення до суду. Водночас, представником відповідача вказано, що позивач до управління не звертався із заявою про перерахунок грошового утримання судді у відставці з урахуванням 29 років 07 місяців 23 днів стажу роботи, що дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання. Посилання позивача на Закон України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15.12.1992 є безпідставним, оскільки Закон втратив чинність на підставі Закону України №2453-VI від 07.07.2010 та вже не діяв на момент призначення позивачу довічного грошового утримання. Відтак, стаж позивача розраховано відповідно до норм чинного на момент такого розрахунку законодавства, а позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із травня 1995 року працював суддею Лисичанського міського суду Луганської області.

Постановою Верховної Ради України від 20 квітня 2000 року № 1654-ІІІ ОСОБА_1 обраний безстроково на посаду судді Лисичанського міського суду Луганської області.

Постановою Верховної Ради України від 17 травня 2012 року № 4738-VI ОСОБА_1 обраний на посаду судді Харківського апеляційного адміністративного суду,

Рішенням Вищої ради правосуддя від 12 лютого 2019 року № 434/0/15-19 VI ОСОБА_1 переведений на посаду судді Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя №1722/о/15-20 від 04.06.2020 ОСОБА_1 звільнений з посади судді Другого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що суддя ОСОБА_1 має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі статей 116, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також абзацу четвертого пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону у редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

Наказом в.о. голови Другого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2020 року «Про відрахування зі штату судді ОСОБА_1 » позивача було відраховано зі штату Другого апеляційного адміністративного суду на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 04.06.2020 року №1722/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Другого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» та відповідно до статті 116 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Під час розгляду справи 12.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді.

Рішенням Київського об`єднаного управління ПФУ м. Харкова №35 від 23.06.2020 ОСОБА_1 з 12.06.2020 призначено довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до протоколу призначення довічного грошового утримання, відповідач зарахував до стажу, який надає право на встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише період роботи ОСОБА_1 на посаді судді, а саме 25 років 0 місяців 24 дні.

Листом Київського відділу обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.09.2020 року №2000-0212-8/57567, направленого у відповідь на адвокатський запит адвоката позивача від 13.08.2020 року, повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку з 01.07.2016 року у відділі з питань перерахунків пенсій №21 (Київський район) управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та з 12.06.2020 року згідно особистої заяви та отримує довічне грошове утримання згідно з Законом України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів». Також вказано, що за інформацією відділу з питань перерахунків пенсій №21, загальний стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді складає 25 років 24 дні. Водночас, зазначено, що періоди денного навчання зараховані до стажу роботи на загальних підставах, іншого законодавством не передбачено.

Зі змісту позовної заяви вбачаються доводи позивача стосовно того, що відповідач, розраховуючи стаж його роботи, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання не врахував наступні періоди діяльності: половину строку навчання за денною формою у Українській державній юридичній академії тривалістю 4 роки 9 місяців 22дні; період строкової військової служби в лавах Радянської Армії 2 роки 2 місяця 3дня. Отже, у сукупності із стажем роботи суддею 25 років 0 місяців 24 дні, загальний стаж ОСОБА_1 , що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді складає 29 років 07 місяців 23 дні.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача неправомірними звернувся до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Суд, з приводу доводів представника відповідача про пропущення позивачем строку на звернення до суду, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено під час розгляду справи, позивач порушення своїх прав пов`язує із вчиненням відповідачем дій стосовно не зарахування до його стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання, певних періодів діяльності.

При цьому, матеріали справи свідчать, що позивачу щомісячне грошове утримання було призначено саме з 12.06.2020 року на підставі відповідного рішення територіального органу відповідача, а отже суд приходить до висновку, що саме з цієї дати відповідачем і було вчинено дії стосовно обрахунку стажу роботи позивача, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання.

Відтак, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність зазначених доводів відповідача.

Суд зазначає, що станом на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на дату призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання дане питання врегульовано положеннями Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року № 1402-VIII.

Відповідно до положень ст. 137 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

В той же час, відповідно до приписів ч. 1 ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно до положень п.11 Перехідних положень Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-VI (в редакції, чинній до 28.03.2015 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Суд зазначає, що до набрання чинності Законом України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-VI був чинним Закон України від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ Про статус суддів, відповідно ч.4 ст. 43 якого судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Як передбачено п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів, доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Однак, суд зазначає, що Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про забезпечення права на справедливий суд від 12.02.2015 року № 192-VIІ, який набрав чинності 29.03.2015 року та яким внесено зміни до Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-VI, не містять положення стосовно збереження за суддями стажу роботи, який на момент набрання ним чинності надавав їм право на певний розмір доплати за вислугу років або право на вихід у відставку.

Як вказано Конституційним Судом України у рішенні від 11.10.2005 року № 3-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Також Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.2013 року №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, статті 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) вказано, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що фактично відсутність у Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України Про забезпечення права на справедливий суд від 12.02.2015 року № 192-VIІ, який набрав чинності 29.03.2015 року та яким внесено зміни до Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-VI, положення щодо збереження за суддями стажу роботи, який на момент набрання ним чинності надавав їм право на певний розмір доплати за вислугу років або право на вихід у відставку є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією і законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може були звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Відтак, враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що до стажу роботи позивача на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідним є врахування половини строку навчання позивача та строку проходження ним строкової військової служби.

Така позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.02.2018 року у справі № 127/20301/17, від 06.03.2018 року у справі № 308/6953/17, від 22.03.2018 року у справі № 520/5412/17, від 20.03.2018 року у справі № 520/5814/17, від 22.05.2018 року у справі № 490/1719/17.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем під час призначення позивачу на підставі його заяви від 12.06.2020 року до стажу позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідачем не було враховано періоди діяльності позивача, а саме: половину строку навчання за денною формою в Українській державній юридичній академії тривалістю 4 роки 9 місяців 22 дні, період строкової військової служби в лавах Радянської армії 2 роки 2 місяці 3 дні.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що відповідачем вчинено протиправні дії стосовно не зарахування вказаних періодів діяльності позивача до його стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, чим допущено порушень прав позивача.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області, що виразилися у не зарахуванні до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та періоду проходження строкової військової служби в лавах радянської армії, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .

Враховуючи встановлення судом під час розгляду даної справи обставин порушення прав позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для належного захисту порушених прав позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи із стажу роботи на посаді судді 29 років 07 місяців та 23 дні і виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з розрахунку 68 % суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, починаючи з 12 червня 2020 року.

Також, суд зазначає, що оскільки під час розгляду справи встановлено обставини призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання із невірним розрахунком стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, то наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області виплатити ОСОБА_1 різниці між виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням судді в розмірі 60 % суддівської винагороди судді та перерахованим у розмірі 68 % суддівської винагороди судді за весь час.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді без обмеження граничним розміром, суд зазначає, що станом на час розгляду даної справи до суду не надано доказів обмеження відповідачем граничного розміру довічного грошового утримання позивача, а отже позовні вимоги в цій частині є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 78, 139, 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області, що виразилися у не зарахуванні до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та періоду проходження строкової військової служби в лавах радянської армії, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи із стажу роботи на посаді судді 29 років 07 місяців та 23 дні і виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з розрахунку 68 % суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, починаючи з 12 червня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) різницю між виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням судді в розмірі 60 % суддівської винагороди судді та перерахованим у розмірі 68 % суддівської винагороди судді за весь час.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.