Справа № 540/2233/20
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2233/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.04.2020 р. № 0-2108 щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік в сумі 52579,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що належне йому нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не є об`єктом оподаткування у розумінні ст.266 ПК України і підпадає під ознаки нежитлової нерухомості, визначеної у п."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, а саме - відноситься до будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Ухвалою від 19.08.2020 р. відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

03.09.2020 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що позивач є власником нежитлової будівлі сільськогосподарського призначення площею 2520,0 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим прийнято податкове повідомлення рішення від 03.04.2020 р. № 0-2108 про визначення податкового зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами за 2019 рік у сумі 52579,80 грн. Факт використання ПП "Агро-Простір" вказаного майна, яке належить ОСОБА_1 , дає підстави вважати, що до позивача не може бути застосована пільга, визначена абз."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, адже Податковий кодекс України передбачає, що умовою звільнення від оподаткування є факти, які свідчать про те, що об`єкти нерухомості не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

22.09.2020 р. від представника позивача надійшли пояснення на відзив, в яких зазначає, що відповідачем не надано доказів того, що об`єкти нерухомості здаються ним в оренду, лізинг, позичку. Належні йому на праві власності об`єкти позивач використовує у діяльності ПП "Агро-Простір", засновником та директором якого він є.

Ухвалою від 06.10.2020 р. від позивача витребувано додаткові докази, які надійшли до суду 13.10.2020 р.

Положеннями ст.258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оскільки від учасників справи не надійшло клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 є власником нежитлових будівель сільськогосподарського призначення загальною площею 2125,8 кв. м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: склад, А, площею 1241,3 кв. м; склад, Б, площею 152,5 кв. м; вісова, В, площею 21 кв. м; тамбур, в; навіс, Г; склад з битовими приміщеннями, Д, площею 152,9 кв. м; навіс, Е; вбиральня-душ, Ж; склад, З, площею 558,1 кв. м; сарай, К; огорожі, 1, 3; споруди, 2, 4-7.

ОСОБА_1 з 28.08.1997 р. зареєстрований як фізична особа-підприємець, видами діяльності якого є: 01.61 - допоміжна діяльність у рослинництві; 46.21 - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 47.89 - роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; 49.41 - вантажний автомобільний транспорт; 01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.46 - розведення свиней; 46.23 - оптова торгівля живими тваринами.

З 23.10.2006 р. позивач також є засновником та керівником Приватного підприємства "Агро-Простір", яке здійснює господарську діяльність згідно КВЕД: 01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.41 - розведення великої рогатої худоби молочних порід; 01.43 - розведення коней та інших тварин родини конячих; 01.45 - розведення овець і кіз; 01.46 - розведення свиней; 01.47 - розведення свійської птиці; 01.61 - допоміжна діяльність у рослинництві; 01.62 - допоміжна діяльність у тваринництві; 46.21 - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.23 - оптова торгівля живими тваринами; 49.41 - вантажний автомобільний транспорт.

20.06.2018 р. Верхньорогачицькою селищною радою прийнято рішення № 487 "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2019 рік".

Пунктом 1271 додатку 1 до цього рішення для фізичних осіб встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 0,5 % від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування за будівлі сільськогосподарського призначення.

03.04.2020 р. контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-2108, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 52579,80 грн.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з позовною заявою до суду про його скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 р. № 71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015 р., запроваджено новий місцевий податок, зокрема податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України).

Підпунктом 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

За змістом пп.266.4.2 п.266.4 ст.266 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів. Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України).

Спірним питанням у межах досліджуємих правовідносин є встановлення того, чи є нерухоме майно, що належить позивачу, об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Вичерпний перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування зазначеним податком, наведено у пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Зокрема, пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України передбачено, що до таких об`єктів належать, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Аналіз зазначеної норми вказує на те, що об`єкт нерухомості не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за одночасного існування таких умов: 1) об`єкт повинен відноситися до будівель сільськогосподарського призначення, віднесених до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства"; 2) об`єкт повинен належати сільськогосподарському товаровиробнику та не здаватися ним в оренду, лізинг, позичку.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 р. № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України.

Відповідно до положень Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, клас будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства з кодом 1271 включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін. При цьому, він не включає споруди зоологічних та ботанічних садів (2412). До будівель з кодом 1271 також відноситься: будівлі для тваринництва (1271.1); будівлі для птахівництва (1271.2), будівлі для зберігання зерна (1271.3), будівлі силосні та сінажні (1271.4), будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства (1271.5), будівлі тепличного господарства (1271.6), будівлі рибного господарства (1271.7), будівлі підприємств лісівництва та звірівництва (1271.8), будівлі сільськогосподарського призначення інші (1271.9).

Згідно пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа-підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Водночас, у вказаній нормі зазначено, що визначення сільськогосподарського товаровиробника дано виключно для цілей глави 1 "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" розділу XIV цього Кодексу "Спеціальні податкові режими", до якої віднесено четверту групу - сільськогосподарські товаровиробники.

Таким чином, визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України застосовується виключно для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", що прямо визначено вказаним підпунктом.

З системного аналізу правових норм слідує, що до спірних правовідносин щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, дане визначення не застосовується, оскільки вказаний податок відноситься до розділу ХІІ "Податок на майно".

Відповідно до п.п.5.2, 5.3 ст.5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Статтею 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років" від 18.01.2001 р. № 2238-ІІІ (далі - Закон № 2238-ІІІ) передбачено, що сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

В силу вимог ст.1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" від 23.09.2008 р. № 575-VІ (далі - Закон № 575-VІ), виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Поняття "сільськогосподарський товаровиробник", що міститься у Законі України "Про сільськогосподарський перепис" та у ПК України не суперечить один одному, оскільки визначення, закріплене законодавцем у пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України має чітко обмежену сферу застосування та, як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів відповідності до положень п.5.3 ст.5 ПК України.

Отже, сільськогосподарським виробником може бути фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, які здійснюють виробництво і самостійну переробку власно-виробленої продукції рослинництва і тваринництва.

Як вбачається з матеріалів справи позивачу на праві власності належать об`єкти нерухомого майна - "нежитлові будівлі сільськогосподарського призначення", площею 2125,8 кв. м, які розташовані за адресою: Херсонська область, Верхньорогачицький район, смт.Верхній Рогачик, пров.Лікарняний, 2.

Позивач є засновником та керівником ПП "Агро-Простір", яке зареєстроване за місцем знаходження вищевказаного нерухомого майна, а саме: Херсонська область, Верхньорогачицький район, смт.Верхній Рогачик, пров.Лікарняний, 2. ПП "Агро-Простір" є сільськогосподарським товаровиробником, що підтверджується наданими до суду звітами про реалізацію продукції сільського господарства форми № 21-заг за 2019 рік.

Відтак, наявні у справі докази підтверджують той факт, що належні позивачу на праві приватної власності об`єкти нерухомого майна, які стали об`єктами оподаткування за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 03.04.2020 р. № 0-2108, використовуються у господарській діяльності ПП "Агро-Простір", засновником та керівником якого є ОСОБА_1 , та яке здійснює господарську діяльність в якості сільськогосподарського товаровиробника, а тому підпадають під ознаки пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України та не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена Одеським апеляційним адміністративним судом в постанові від 23.05.2017 р. у справі № 649/593/16-а, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 04.12.2018 р., в якій зазначено, що "належне позивачу на праві власності нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не є об`єктом оподаткування згідно пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, оскільки використовується ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності як сільськогосподарським товаровиробником через створене ним приватне підприємство. Таким чином, позивач фактично є сільськогосподарським товаровиробником у розумінні норм чинного законодавства і установленою практики".

При цьому суд зазначає, що відповідачем будь-яких доказів використання позивачем спірного об`єкту нерухомості для цілей, не пов`язаних із сільськогосподарською діяльністю позивача, чи здачі ОСОБА_1 об`єктів нерухомого майна в оренду, лізинг чи позичку до суду не надано.

Окремо суд зауважує, що відповідачем неправильно визначено розмір грошових зобов`язань за спірним податковим повідомленням-рішенням, так як при розрахунку контролюючий орган виходив з площі об`єктів нерухомого майна 2520,0 кв. м, в той час як площа цих об`єктів, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна становить 2125,8 кв. м, чим порушено вимоги пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України.

Приписами ч.1 ст.90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність свого рішення, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а податкове повідомлення-рішення від 03.04.2020 р. № 0-2108 скасуванню.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або сплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, то сплачений ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73026, м.Херсон, просп.Ушакова, 75, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.04.2020 р. № 0-2108.

Стягнути з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73026, м.Херсон, просп.Ушакова, 75, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 840 (вісітсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 111031101