Справа № 260/135/20
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 260/135/20 пров. № А/857/7147/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року, прийняте суддею Іванчулинець Д.В. у місті Ужгороді у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (надалі ГУ ПФУ в Закарпатській області, відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність щодо не здійснення із 05.03.2019 року виплати позивачу нарахованих з 01.01.2018 року сум 100% підвищення пенсії, що призвело до невиплати позивачу підвищеної суми пенсії в розмірі 50 відсотків щомісячного підвищення ( по 447,84 грн. за кожний місяць) за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року та 25 відсотків щомісячного підвищення пенсії (по 223,92 грн. за кожний місяць) з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року; визнати протиправною відмову, викладену у листі-відмові за вих. № 921/М-99-01 від 28.12.2019 року щодо відсутності підстав для виплати нарахованої з 01.01.2018 року та невиплаченої суми пенсії в розмірі 50 відсотків щомісячного підвищення пенсії позивача (по 447,84 грн. за кожний місяць) за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року та в розмірі 25 відсотків щомісячного підвищення пенсії позивача (по 223,92 грн. за кожний місяць) з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року; зобов`язати виплатити однією сумою позивачу нараховані з 01.01.2018 року та не виплачені суми пенсії в розмірі 50 відсотків щомісячного підвищення пенсії позивача (по 447,84 грн. за кожний місяць) за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року та у розмірі 25 відсотків щомісячного підвищення пенсії позивача (по 223,92 грн. за кожний місяць) за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року; зобов`язати нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати доходу, яка передбачена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ, у зв`язку з порушенням строків виплати невиплаченої суми пенсії в розмірі 50 відсотків щомісячного підвищення пенсії позивача (по 447,84 грн. за кожний місяць) за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року та в розмірі 25 відсотків щомісячного підвищення пенсії позивача (по 223,92 грн. за кожний місяць) з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року задоволено частково позов: визнано протиправною відмову, викладену у листі-відмові № 921/М-99-01 від 28.12.2019 року щодо відсутності підстав для виплати ОСОБА_1 нарахованої з 01.01.2018 року та невиплаченої суми пенсії в розмірі 25 % щомісячного підвищення пенсії за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року та обов`язано нарахувати та виплатити (із врахуванням раніше виплачених сум) нараховані з 01.01.2018 року та не виплачені суми пенсії в розмірі 25 % щомісячного підвищення пенсії за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що позивач у зв`язку із з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України № 704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців на підставі ст. 63 Закону № 2262-XII та п. 4 Порядку № 45 отримав право на перерахунок пенсії у січні 2018 року відповідно до Постанови № 103.

Однак, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18 (набрало законної сили 05.03.2019 року) визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45. Відтак, дії відповідача щодо проведення виплати позивачу перерахованої відповідно до пункту 1 Постанови № 103 підвищеної пенсії до 05 березня 2019 року не можуть вважатися протиправними, оскільки здійснення такої виплати за вказаний період проведено відповідачем на виконання пункту 2 Постанови № 103, який був чинним та не скасованим до 05 березня 2019 року.

Суд врахував позицію Верховного Суду, викладену у зразковій справі №160/3586/19, де зазначено, що з 05 березня 2019 року пенсія підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення до пенсії.

При цьому, судом враховано постанову Кабінету Міністрів України №804 від 14.08.2019 року, яка набрала чинності 04.09.2019 року, якою встановлено, що перерахунок пенсії у 2019 році здійснюється в розмірі 75 % підвищення до пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року.

З приводу позовної вимоги про компенсації втрати частини пенсії у зв`язку із порушенням строків її виплати, суд зазначив, що така вимога є передчасно, а таке право позивач набуває в момент отримання доходу, а обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що виплата підвищення до пенсії здійснювалася частковими сумами, тобто з розстрочкою (відстрочкою), що суперечить нормам ч.3 ст.52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Вважає, що дії відповідача щодо виплати пенсії в період з 01.01.2018 року по 05.03.2019 року в розмірі, визначеному п.2 Постанови КМУ №103, який суперечить Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є протиправними, враховуючи норму ч.3 ст.7 КАС України, у разі невідповідності правового акта, зокрема, закону України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Крім того, покликається на постанову Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі №826/3858/18, де зазначено, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсій не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати.

Звертає увагу на те, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вино органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

ГУ ПФУ в Закарпатській області у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що вірним є висновок суду першої інстанції про те, що на час вчинення відповідачем спірних дій, Постанова КМУ №103 була чинною, не була визнана неконституційною та підлягала застосуванню до спірних відносин.

Враховуючи те, що п.2 Постанови 103 втратив чинність 05.03.2019 року, то саме з цієї дати зняті обмеження щодо виплати підвищення до пенсії колишніх військовослужбовців.

Маються покликання на постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №240/6263/18 та від 11.03.2020 року у справі №160/3586/19.

Щодо вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, відповідач зазначає, що така компенсація нараховується та проводиться саме при виплаті доходу, а позивач просить нарахувати таку на ще не виплачені суми.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно по п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 була призначена пенсія за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII.

01.05.2018 року ГУПФУ в Закарпатській області на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704), постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова № 103), з урахуванням довідки від 06.04.2018 року № 138 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, здійснено перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2018 року.

Згідно з Постановою № 103 підвищення пенсії позивача складає 895,67 грн., з них виплачується:

- з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року щомісячно 50% від підвищення - 447,84 грн.;

- з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року щомісячно 75% від підвищення - 671,75 грн;

- з 01.01.2020 року 100% щомісячно від підвищення - 895,67 грн.

На звернення позивача від 17.12.2019 року щодо виплати за період з 01.01.2018 року по теперішній час суми нарахованого підвищення пенсії в повному обсязі (100 % підвищення пенсії) загальною сумою, з урахуванням вже виплачених відсотків даного підвищення, пенсійний орган листом № 921/М-99-01 від 28.12.2019 року повідомив, що Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 103, якою, зокрема, визначено умови, порядок проведення перерахунку та виплати перерахованих пенсій. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року у справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019 року визнано протиправними та нечинними, п.п. 1,2 Постанови № 103. Після прийняття вищезазначеного рішення суду інших рішень про умови та порядок проведення перерахунку та виплати пенсій Урядом не приймалось. Крім того, 14.08.2019 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», якою передбачено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 01.03.2018 року (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01.01.2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01.03.2018 року відповідно до Постанови № 704, здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-ХІІ) перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Частина 18 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ встановлює, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Згідно із ч. 3 ст. 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі - Порядок № 45).

Відповідно до п. 1 Порядку № 45 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон) пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом (далі - особи), або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постанова Кабінету Міністрів України №704 набрала чинності з 01 березня 2018 року.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», відповідно до пункту 1 якої (чинного на час здійснення перерахунку пенсії) постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Пунктом 2 цієї ж постанови передбачено виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї Постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах:

з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, з набранням чинності Постановою № 704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців на підставі ст. 63 Закону № 2262-XII та п. 4 Порядку № 45 позивач отримав право на перерахунок пенсії у січні 2018 року відповідно до Постанови № 103.

Водночас, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18 (набрало законної сили 05 березня 2019 року) визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, в силу приписів ч. 2 ст. 265 КАС України пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 втратили чинність з 05 березня 2019 року.

Відповідно до ст.117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Відтак, враховуючи наведене вище, не заслуговує на увагу покликання апелянта на те, що суд до спірних відносин у цій частині не повинен застосувати Постанову № 103, оскільки така суперечить Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З огляду на зазначене, висновок суду першої інстанції про те, що Постанови № 103 на час вчинення відповідачем спірних дій (з 01.01.2018 року по 04.03.2019 року) була чинною, не була визнана неконституційною та підлягала застосуванню до спірних правовідносин, є вірним та повністю відповідає обставинам справи.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в рішенні у зразковій справі № 160/3586/19, відповідно до якої у зв`язку із скасуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 2826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано. Отже, з 05 березня 2019 року пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії.

Однак, Кабінетом Міністрів України 14.08.2019 року прийнято Постанову № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка набрала чинності 04.09.2019 року, згідно з якою виплата пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 01.03.2018 року (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01.01.2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01.03.2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», здійснюється у 2019 році в розмірі 75 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року.

Відтак, враховуючи Постанову № 804, яка набрала чинності 04.09.2019 року, не визнана неконституційною та в силу вимог ст.117 Конституції України підлягає до застосування, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що виплата позивачу пенсії в розмірі 75 відсотків суми підвищення до пенсії є безпідставною лише в період з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року (включно).

Щодо вимоги апелянта про зобов`язання відповідача нарахувати га виплатити йому компенсацію втрати частини доходів, колегія суддів зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-111 та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

При цьому, ст. З Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

У той же час, п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати № 159 встановлено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

За змістом п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З системного аналізу вищезазначених норм права встановлено, що компенсації підлягають нараховані грошові доходи, зазначені у пункті 3 Порядку №159, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у разі затримки їх виплати на один і більше календарних місяців.

Таким чином, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу, що вірно встановлено судом першої інстанції у рішенні від 15.05.2020 року.

При цьому, позивач просить нарахувати компенсацію на ще не виплачені суми пенсії, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що вказана у постанові від 11 липня 2018 року по справі за № 487/6923/16-а.

Слід також зазначити, що у постановах Верховного Суду від 10.07.2018 року у справі № 404/6317/16-а, від 18.09.2018 у справі № 522/535/17, від 25.10.2018 року у справі № 420/1410/17 зазначено про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині виплати позивачу компенсації втрати частини доходів, враховуючи їх передчасність, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при відновленні виплати пенсії буде порушено відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплати компенсації спрямовані на майбутнє та є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява № 303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року у справі № 260/135/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 15.10.2020 року.