Справа № 554/8653/18
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 554/8653/18

адміністративне провадження № К/9901/9288/19

Верховний Суд у складі колегії суддів третьої палати Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №554/8653/18

за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Національної поліції в Полтавській області, Міністерство внутрішніх справ України про визнання дій протиправними, скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 26 листопада 2018 року, ухвалене суддею Січиокно Т.О.

та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2019 року, ухвалену колегією суддів у складі: головуючого судді Калиновського В.А., суддів Спаскіна О.А., Кононенко З.О.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обгрунтування

1. У жовтні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Октябрського райнного суду м.Полтава з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач, ВПВР Департаменту МЮ України), у якому просив:

1.1. визнати протиправними дії державного виконавця ВПВР Департаменту МЮ України Яковенка Владислава Андрійовича щодо винесення постанови ВП №56693639 про закінчення виконавчого провадження від 24 вересня 2018 року;

1.2. скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 24 вересня 2018 року з виконання виконавчого листа №554/5681/17, виданого 06 червня 2018 року Октябрським районним судом м.Полтави, винесену державним виконавцем ВПВР Департаменту МЮ України Яковенком В.А.;

1.3. зобов`язати ВПВР Департаменту МЮ України відновити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 554/5681/17, виданого 06 червня 2018 року Октябрським районним судом м.Полтава;

1.4. зобов`язати ВПВР Департаменту МЮ України виконати постанову Октябрського районного суду м.Полтави від 18 жовтня 2017 року №554/5681/17, з урахуванням обставин встановленим судом.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 18 жовтня 2017 року було зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України (далі - МВС України)прийняти відповідне рішення про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратното прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - постанова КМУ № 850).

2.1. Однак, станом на 25 жовтня 2018 року, дане рішення суду органами державної виконавчої сліжби не виконано, оскільки останніми неправильно витлумачено рішення суду та всупереч йому затверджено висновок про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги. Не дивлячись на це, відповідач незаконно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 554/5681/17, виданого 06 червня 2018 року Октябрським районним судом м.Полтава, так як судовим рішенням було зобов`язано МВС України прийняти відповідне рішення про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, як інваліду 2-ї групи, тобто затвердити висновок про призначення та виплату такої грошової допомоги.

3. Ухвалами Октябрського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2018 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб: Головне управління Національної поліції в Полтавській області (третя особа - 1) та Міністерство внутрішніх справ України (третя особа - 2).

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

4. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 26 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2019 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

5. Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з обґрунтованості та законності постанови про закінчення виконавчого провадження від 24 вересня 2018 року по виконанню виконавчого листа №554/5681/17, оскільки боржником було прийнято відповідне рішення по суті вирішення питання відносно призначення та виплати грошової допомоги ОСОБА_1 .

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції

6. 02 квітня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій скаржник просить скасувати рішення Октябрського районного суду міста Полтава від 26 листопада 2018року, постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2019 року та ухвали нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

7. В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суди не повно з`ясували всі фактичні обставини справи та не дослідили і не надали належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, а тому рішення судів не відповідають фактичним обставинам справи, є незаконними та не обґрунтованими.

7.1. Скаржник зауважує, що судами попередніх інстанцій не було спростовано наведених ним доводів та не вірно витлумачено постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2017 року у справі № 554/5681/17, залишену без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року, в частині зобов`язання МВС України прийняти відповідне рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , що призвело до неправильного вирішення справи.

7.2. Скаржник вважає, що оскільки МВС України рішення суду у справі № 554/5681/17 не виконано у спосіб, встановлений в резулятивній частині рішення суду у цій справі, а натомість затверджено висновок про відмову у призначенні позивачу грошової одноразової допомоги, то оскаржувана у цій справі постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 24 вересня 2018 року ВП №56693639 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" (у разі фактичного виконання у повному обсязі рішення згядно з виконавчим документом) є незаконною.

8. 02 квітня 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Бевзенко В.М., суддів Данилевич Н.А., Смокович М.І.

9. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

10. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2020 року, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 08 травня 2020 року № 762/0/78-20 у зв`язку із зміною спеціалізації та введенням до іншої палати судді - доповідача Бевзенка В.М. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 16.04.2020 № 5), що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг, визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Шишов О.О., судді Дашутін І.В., Яковенко М.М.

11. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 вересня 2020 року, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року №1785/0/78-20 у зв`язку із зміною спеціалізації та введенням до іншої палати судді - доповідача Шишова О.О. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 21.09.2020 № 12), що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг, визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Єресько Л.О., судді Загороднюк А.Г., Соколов В.М.

12. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 13 жовтня 2020 року справу прийнято до свого провадження, закінчено підготовчі дії та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 статті 340 та статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Позиція інших учасників справи

13. 25 квітня 2019 року від Головного управління Національної поліції в Полтавській області надійшов відзив на касаційну скаргу, де третя особа - 1 посилається на не обґрунтованість доводів даної касаційної скарги та просить її відхилити, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін. Вказує на те, що постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 18 жовтня 2017 року не було зобов`язано МВС України затвердити висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги яку інваліду 2-ї групи, а було лише зобов`язано прийняти відповідне рішення щодо призначення вказаної допомоги ОСОБА_1 . Вважають, що оскільки було прийнято відповідне рішення, що стосувалось вирішення питання відносно призначення та виплати грошової допомоги ОСОБА_1 , то у державного виконавця, на примусовому виконанні якого перебував виданий судом виконавчий лист №554/5681/17, були всі підстави вважати, що рішення суду виконано.

14. Від відповідача та третьої особи - 2 відзиву на касаційну скаргу не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду справи.

Установлені судами фактичні обставини справи

15. Постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 18 жовтня 2017 року у справі №554/5681/17, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, а саме:

15.1. визнано протиправними дії МВС України щодо повернення матеріалів на виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду 2-ї групи у зв`язку з невідповідністю вимогам законодавства до ГУ НП в Полтавській області та неналежного їх розгляду МВС України, згідно з вимогами постанови КМУ від 21.10.2015 № 850 з урахуванням порядку та вимог законодавства, встановленим постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 13 лютого 2017 року справа №554/158/17, яка набрала законної сили;

15.2. визнано протиправною бездіяльність МВС України щодо не прийняття рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги не прийняття рішення по виплаті одноразової грошової допомоги, згідно вимог постанови КМУ від 21.10.2015 № 850 та не прийняття рішення по виплаті одноразової грошової допомоги, як інваліду 2-ї групи за цією ж постановою КМУ по обставинам та порядку встановленим постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 13.02.2017 справа №554/158/17, яка набрала законної сили.

15.3. зобов`язано МВС України повторно розглянути висновок з відповідними документами відносно ОСОБА_1 про призначення виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 з урахуванням обставин встановлених судом;

15.4. зобов`язано МВС України прийняти відповідне рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратното прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 № 850.

16. 04 липня 2018 року постановою державного виконавця ВПВР Департаменту МЮ України Яковенка В.А. відкрито виконавче провадження ВП № 56693805 з виконання у примусовому порядку виконавчого листа № 554/5681/17, виданого 06.06.2018 Октябрським районним судом м.Полтава, відповідно до якого зобов`язано МВС України повторно розглянути висновок з відповідними документами відносно ОСОБА_1 про призначення виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 № 850, з урахуванням обставин встановлених судом.

17. 04 липня 2018 року постановою державного виконавця ВПВР Департаменту МЮ України Яковенка В.А. відкрито виконавче провадження ВП № 56693639 з виконання у примусовому порядку виконавчого листа № 554/5681/17, виданого 06.06.2018 Октябрським районним судом м.Полтава, яким зобов`язано МВС України прийняти відповідне рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратното прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до того ж Порядку, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 № 850.

18. 24 вересня 2018 року постановою державного виконавця ВПВР Департаменту МЮ України Яковенка В.А. на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено ВП № 56693639.

19. Ця постанова винесена на підставі інформації МВС України, викладеної в листі №15/2-2737, де повідомлено, що на виконання постанови Октябрського районного суду м.Полтава від 18 жовтня 2017 року у справі № 554/5681/17 МВС України 10 травня 2018 року затверджений висновок про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 № 850, таким чином рішення суду в частині зобов`язання відповідача прийняти відповідне рішення про призначення та виплату грошової допомоги ОСОБА_1 є виконаним.

Джерела права

20. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

21. Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1404-VIII).

22. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

23. Згідно з частиною 1 статті 5 Закону 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

24. За приписами частини 1 статті 13 Закону 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

25. Статтею 18 Закону 1404-VIII визначені обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців. Зокрема частиною 1 встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. А пунктом 1 частини 2 цієї ж статті визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

26. Статтею 39 Закону 1404-VIII визначені підстави для закінчення виконавчого провадження. Так, за приписами пункту 9 частини першої статті 39 Закону 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Позиція Верховного Суду

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

27. 08 лютого 2020 року набув чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду справ» (далі - Закон № 460-IX).

28. Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 460-IX, касаційний розгляд справи буде здійснюватися в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

29. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить із такого.

30. З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають застосуванню правила статті 341 КАС України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

31. Згідно частини 4 статті 328 КАС України (в редакції до 08 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

32. Критерії оцінки правомірності оскаржуваних рішень визначаються статтею 242 КАС (в редакції до 08 лютого 2020 року) України, відповідно до якої рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

33. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

34. Спір у цій справі виник у зв`язку із застосуванням державним виконавцем пункту 9 частини першої статті 39 Закону 1404-VIII (у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) як підстави для закінчення ВП №56693639.

35. Надаючи оцінку оскаржуваним судовим рішенням у межах доводів касаційної інстанції за правилами статті 341 КАС України, Верховний Суд виходить із такого.

36. Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 у цій справі суд першої інстанції, із висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що із змісту постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2017 року у справі №554/5681/17, залишеної без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року, слідує, що питання щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги по суті фактично не вирішувалося.

37. У справі №554/5681/17 суди наголосили на необхідності вирішення питання про виплату одноразової допомоги шляхом прийняття рішення по суті цього питання, а саме згідно пункту 9 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 № 850, відповідно до якого МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

38. Тим самим суд, вирішуючи спір у межах заявлених позовних вимог у справі №554/5681/17, не втручався в дискреційні повноваження відповідача і не надав оцінки відповідності поданого позивачем пакету документів для отримання одноразової грошової допомоги, оскільки така оцінка спершу має бути надана уповноваженим органом під час вирішення цього питання по суті.

39. У зв`язку з цим суд першої інстанції, із висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, у постанові від 18 жовтня 2017 року у справі №554/5681/17 визнав протиправними дії МВС України щодо повернення матеріалів на виплату позивачу одноразової допомоги, а також визнав протиправною бездіяльність МВС України щодо неприйняття рішення на виплату згідно вимог Порядку, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 № 850, та обираючи спосіб захисту порушеного права позивача в межах справи №554/5681/17 суд зобов`язав повторно розглянути неправомірно повернуті матеріали на виплату позивачу одноразової грошової допомоги та прийняти відповідне рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 № 850.

40. У цій справі судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2017 року у справі №554/5681/17 МВС України листом № 15/2-2737 повідомив відповідача про прийняття відповідного рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 № 850, а саме 10 травня 2018 року затверджено висновок про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.

41. Таким чином, оскільки боржником було прийнято відповідне рішення, яке стосувалося суті вирішення питання про призначення та виплати грошової допомоги ОСОБА_1 , колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що у державного виконавця, на примусовому виконанні якого перебував виконавчий лист № 554/5681/17, виданий 06 червня 2018 року Октябрським районним судом м.Полтава, були підстави вважати, що рішення суду виконано, а відтак відповідачем правильно застосовано пункту 9 частини першої статті 39 Закону 1404-VIII.

42. Доводи касаційної скарги фактично стосуються незгоди скаржника із висновком МВС України про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги. Однак колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений права на оскарження дій МВС України, пов`язаних із затвердженням висновку про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги у порядку адміністративного судочинства.

43. Приймаючи до уваги встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає вірним висновок судів попередніх інстанцій, що відповідач при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 24 вересня 2018 року з виконання виконавчого листа №554/5681/17, виданого 06 червня 2018 року Октябрським районним судом м. Полтави, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням вимог частини 2 статті 2 КАС України.

44. Колегія суддів наголошує, що до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

45. Доводи та аргументи скаржника зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанцій і свідчать про його незгоду із правовою оцінкою судами обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

46. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

47. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

48. Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

49. На підставі викладеного, Верховний Суд констатує, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, відповідно підстави для скасування чи зміни оскаржених рішень судами попередніх інстанцій відсутні.

50. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Висновки щодо розподілу судових витрат.

51. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 26 листопада 2018 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2019 року у справі № 554/8653/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.О. Єресько А.Г. Загороднюк В.М. Соколов