Справа № 645/2258/20
Суддя: Мартинова О. М.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/2258/20
Провадження № 2-а/645/67/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Мартинової О.М.,

секретар судових засідань - Букач М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до командира взводу батальйону №1 роти №1 батальйону патрульної поліції у м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області старшого лейтенанта поліції Бродовського Івана Сергійовича, батальйону патрульної поліції у м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до командира взводу батальйону №1 роти №1 батальйону патрульної поліції у м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області старшого лейтенанта поліції Бродовського Івана Сергійовича, батальйону патрульної поліції у м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16.04.2020 року відповідачем відносно нього була складена постанова серії ЕАК № 2394666, якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255 грн. Позивач вважає, що відповідач при складанні адміністративного матеріалу допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи, а тому винесена постанова є необґрунтованою, незаконною, та як наслідок підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відповідач вказав, що позивач, керуючи транспортним засобом, здійснив стоянку у темну пору доби поза межами населеним пункту в межах дороги, чим порушив п. 15.11 ПДР України. Проте, позивач категорично не згоден з притягненням його до адміністративної відповідальності, оскільки відповідач підійшов до нього коли позивач спав у транспортному засобі, при цьому він не керував ним й не стояв в у тому місці. Вважає, що факт вчинення правопорушення не доведений, як і не доведена вина позивача у інкримінованому правопорушенні, а тому у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, позивач зазначає, що відповідачем було порушено вимоги ст. 279 КУпАП, та не роз`яснено права та обов`язки особі яка бере участь у розгляді справи. Разом з тим, були порушені права позивача, як особи яка притягується до адміністративної відповідальності передбачені ст. 268 КУпАП, а саме: заявляти клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, про необхідність залучення захисника, все зазначене відповідач залишив без розгляду. Також відповідач порушив процесуальний порядок розгляду справи, встановлений КУпАП, адже жодного розгляду справи взагалі не було. Відповідач обмежився лише формальним складанням постанови без дотримання встановленої законом процедури, чим порушив ст.. 276, 277, 278, 279,280, 281 КУпАП. Таким чином, вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена відповідачем незаконно, з грубим порушенням норм чинного законодавства, тому підлягає скасуванню.

Відповідач командир взводу батальйону №1 роти №1 батальйону патрульної поліції у м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області старший лейтенант поліції Бродовський Іван Сергійович надав до суду відзив на позовну заяву, в якій вказав, що викладені твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом виходячи з наступного. Так, відповідно до винесеної відповідачем постанови, 16.04.2020 року о 03 год 23 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом DAF 19.332, номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: Київська область, автомобільна дорога М-05, 84 км, здійснив стоянку транспортного засобу в темну пору доби поза межами населеного пункту в межах дороги, чим порушив п. 15.11 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення стосовно порушення позивачем вимог п. 15.11 ПДР, було розглянуто відповідачем на місці вчинення адміністративного правопорушення. Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським було роз`яснено позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Розпочавши розгляд справи про адміністративне правопорушення, поліцейський назвав свою посаду, спеціальне звання та прізвище, та пояснив позивачу вчинене ним правопорушення та його наслідки, а також, що він уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП. Слід зауважити, що відповідач, 16.04.2020 року перебуваючи в екіпажі патрульної поліції, здійснюючи патрулювання визначеної території, безпосередньо став свідком вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення, зокрема, під час розгляду справи було опитано позивача, який підтвердив факт того, що він здійснив зупинку вищевказаного транспортного засобу, мотивуючи це тим, що їде до м. Миколаєва і йому потрібно відпочити. Після цього відповідач вказав на місця в радіусі 10 км, де можна було б здійснити стоянку без порушення ПДР. У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що не керував транспортним засобом та не паркував його. Такі твердження цілком і повністю спростовуються доданими до відзиву відеозаписом, де чітко зафіксовані пояснення позивача щодо зупинки транспортного засобу та її причин. Крім того підчас розгляду справи позивач не заперечував проти тверджень інспектора. Оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши значність вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення позивача, поліцейський, керуючись законом та правосвідомістю, постановив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., що в межах санкції даної статті. Після чого позивача було ознайомлено з винесеною постановою, та повідомлено йому порядок її оскарження та наслідки невиконання, передбачені ст.ст. 307, 308 КУпАП.При застосуванні положень ст. 276 КУпАП також слід враховувати зміни до норм КУпАП, які були внесені після прийняття Закону,та те, що рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, яке містить роз`яснення щодо застосування словосполучень використаних у нормах КУпАП «на місці» та «за місцем», прийнято також до набрання чинності цього Закону, тобто без врахування його положень. Крім того, порядок розгляду адміністративної справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху був змінений з урахуванням положень Закону, та внесенням змін до КУпАП. Тобто, на теперішній час, згідно з положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається, саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальне звання), а не Управління патрульної поліції, уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи де було вчинено таке адміністративне правопорушення та на місці де він несе службу в той час. Відтак, підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 276 КУпАП здійснена відповідачем за місцем його перебування та виконанням ним посадових обов`язків, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу на місці здійснення адміністративного правопорушення, а не за місцем знаходження УПП у м. Києві ДПП. Також, слід звернути увагу, що позивач у своїй позовній заяві зазначає, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлену ст. 245, 270,278,279,280 КУпАП. Водночас, позивач не доводить дані обставини на яких ґрунтується його позовні вимоги. Слід зауважити, що порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не впливає на суть вчиненого порушення та не є підставою для задоволення позовних вимог. Доводи позивача про те що відповідачем не було роз`яснено права особи та позбавлено його можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП є безпідставними, оскільки зі змісту позову не вбачається, що позивач заявляв відповідні клопотання. Щодо порушення його права на правничу допомогу зазначаємо наступне. Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КУпАП. З огляду на викладене слід зауважити, що за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення, не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у тому числі щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена шляхом її оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду. Також варто зазначити, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, як і не обґрунтував, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу. Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що позивач звернувся до суду не з метою захисту порушених прав, а з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення. Таким чином, відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, отже позов не підлягає задоволенню.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.04.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній адміністративній справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщався своєчасно та належним чином. На електрону адресу суду надійшла від позивача заява, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити та розглядати справу без його участі.

Відповідач, командир взводу батальйону №1 роти №1 батальйону патрульної поліції у м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області старший лейтенант поліції Бродовський Іван Сергійович, у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщалася своєчасно та належним чином, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, представник батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області, у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщалася своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що 16.04.2020 року командиром взводу батальйону №1 роти №1 батальйону патрульної поліції у м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області старшим лейтенантом поліції Бродовським Іваном Сергійовичем, винесено постанову серії ЕАК № 2394666 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 16.04.2020 року о 03 год. 23 хв., керуючи транспортним засобом 19.332, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив стоянку в темну пору доби поза межами населеного пункту в межах населеного пункту в межах дороги,чим порушив вимоги п. 15.11. ПДР України.

Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення Правил дорожнього руху.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

У силу вимог ст. 14 Закону України"Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Пунктом 15.11 Правил дорожнього руху визначено, що у темну пору доби і в умовах недостатньої видимості стоянка поза населеними пунктами дозволяється лише на майданчиках для стоянки або за межами дороги.

Темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця (пункт 1.10 ПДР України).

Положеннями ч. 1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу,а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (абз 1 п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.ч 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Надаючи оцінку оскарженому рішенню відповідача, суд зазначає наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР).

Згідно з положеннями п. 2.3 розд. 2 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, серед іншого, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Згідно з ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

На підтвердження обставин справи, відповідачем до відзиву на позовну заяву додано оптичний диск з місця події з записом з бодікамери поліцейського.

Суд зазначає, що на відеозаписі зафіксовано процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності, при цьому неможливо однозначно встановити марку автомобіля та місце його стоянки.

За таких обставин, надані відеоматеріали не підтверджують факту порушення позивачем вимог п. 15.11 ПДР згідно з постановою серії ЕАК № 2394666 від 16.04.2020 року.

Крім того, суд звертає увагу, що зміст постанови про адміністративну відповідальність має відповідати вимогам, передбаченим статтями 280, 283 КУпАП, зокрема щодо опису обставин справи.

За обставинами справи, постанова серії ЕАК № 2394666 від 16.04.2020 року, в порушення ст. 283 КУпАП, не містить відомостей про марку транспортного засібу, яким керував позивач, а зазначено тільки модель та номерний знак.

У відповіді на відзив відповідачем зазначено, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом DAF 19.332, номерний знак НОМЕР_1 , однак з наданого відозапису видно вантажний транспортний засіб без позначення його моделі та державного номеру. Доказів, що підтверджують керування позивачем зазначеним транспортним засобом суду не надано.

Інших доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у постанови про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим. Такі дії будуть свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

При вирішенні даної справи суд виходить з того, що ніхто не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке він не вчиняв. Якщо особу обвинувачують у порушенні конкретної норми права, то і до відповідальності така особа може бути притягнута виключно у випадку доведеності факту порушення нею саме цієї норми права. Якщо під час судового розгляду буде встановлено, що особа не порушувала норми права, у порушенні якої її обвинувачують, очевидним є те, що в її діях відсутній склад правопорушення, який їй інкримінують. За наведених обставин провадження по справі підлягає закриттю.

Таким чином, оскільки оскаржувана постанова серії ЕАК № 2394666 від 16.04.2020 року не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що є грубим порушенням вимог щодо форми постанови, а суд не має права самостійно редагувати фабулу адміністративного правопорушення та змінювати норму, в порушенні якої обвинувачується позивач, суд приходить до висновку, що підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи учасників справи, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не підтверджені жодними доказами, не відноситься до предмета спору, і є явно необґрунтованими.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Між тим, на підтвердження встановленого в постанові вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, доказів щодо порушення ОСОБА_1 п.15.11 Правил дорожнього руху України, передбачених статтею 251 КУпАП, зокрема, пояснень свідків, речових доказів, показань технічних приладів, окрім адміністративного протоколу та диску із відеозаписом з нагрудного бодікамери поліцейського, відповідачем не надано.

При цьому наданий відповідачем відеозапис не містить даних в підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Крім того, із оглянутого відеозапису вбачається, що працівники патрульної поліції дотримались процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та роз`яснили водію його права та обв`язки, передбачені чинним законодавством.

З огляду на вищевикладене, доводи позивача, щодо позбавлення його можливості скористуватися у повному обсязі своїми правами передбаченими діючим законодавством та щодо порушення процедури розгляду справи, не знайшли свого підтвердження.

Оскільки оскаржувана постанова не відповідає встановленим вимогам закону щодо її форми, що позбавляє суд об`єктивної можливості встановити в діях (бездіяльності) позивача повний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, керуючись завданнями адміністративного судочинства та принципом диспозитивності, суд вважає, що вона підлягає скасуванню, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до командира взводу батальйону №1 роти №1 батальйону патрульної поліції у м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області старшого лейтенанта поліції Бродовського Івана Сергійовича, батальйону патрульної поліції у м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 9, 77, 122, 139, 243-246, 262, 286 КАС України, ст. 279, 280 КУпАП суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до командира взводу батальйону №1 роти №1 батальйону патрульної поліції у м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області старшого лейтенанта поліції Бродовського Івана Сергійовича, батальйону патрульної поліції у м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі- задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАК № 2394666 від 16.04.2020 року, командира взводу батальйону № 1 роти № 1 патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області старшого лейтенанта поліції Бродовського Івана Сергійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС Українидо дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою, АДРЕСА_1 .

Відповідач - командир взводу батальйону №1 роти №1 батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області старшого лейтенанта поліції Бродовського Івана Сергійовича, місце знаходження: Київська обл., м. Біла Церква, вул.Сухоярська, буд.18-А.

Відповідач - батальйон патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області, місце знаходження: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сухоярська, буд.18-А.

Повний текст судового рішення складено 06 жовтня 2020 року.

Суддя -