Справа № 233/4188/20
Суддя: Мартишева Т. О.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

233 № 233/4188/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача -

представника відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Костянтинівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2-го батальйону 1-ї роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області молодшого лейтенанта поліції Малярова Станіслава Олексійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 2-го батальйону 1-ї роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області молодшого лейтенанта поліції Малярова Станіслава Олексійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, вказуючи, що 07 вересня 2020 року о 02.45 інспектором патрульної поліції 2-ї роти 1-го батальйону молодшим лейтенантом поліції Маляровим С.О. було винесено постанову ЕАМ № 3095666 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Відповідно до змісту постанови, він керував транспортним засобом на якому різний тип протектора на одній осі, знаки довгомірного транспортного засобу не відповідають вимогам п.30.3 ПДР України, перевозив металобрухт, який був ненадійно закріплений, створював шум, чим порушив п.31.4.5 ПДР України - керування транспортним засобом, що має технічні несправності коліс і шин.

Цю постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на таке.

Так, інспектор Маляров С.О. зупинив його 07 вересня 2020 року о 02.45 за адресою: м. Дніпро, вул. Передова, 331 та звинуватив у тому, що він керує автомобілем в якому згідно п.22.3(г) був ненадійно закріплений вантаж, створював шум; п.31.4.5, що встановлені на одній осі різний тип протектора і знаки довгомірного транспортного засобу не відповідають вимогам п.30.3 ПДР України. 07 вересня 2020 о 02:55:17, за тією ж адресою відповідач виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з тим, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 - «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положенням його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у ст. ст. 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення» застосоване у положенні частини першої ст. 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно - територіальним устроєм України».

Стаття 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Проте, інспектор Маляров С.О. положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач суттєво порушив права позивача, не дав йому можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, інспектор Маляров С.О. проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Автомобіль позивача RENAULT MAGNUM 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 є вантажним автомобілем. Підпунктом «г» п.31.4.5 ПДР України встановлено заборону керування автомобілем на осі якого встановлені шини з різним малюнком, та не встановлена така заборона на керування вантажним автомобілем. На полупричепі номерний знак НОМЕР_2 знаки довгомірного транспортного засобу відповідають вимогам п. 30.3 ПДР «Довгомірний транспортний засіб». Вантаж, а саме металобрухт, був надійно завантажений і ні якого шуму не створював. Позивач, який має досвід роботи на посаді машиніста крана та відповідну кваліфікацію, особисто був присутній на місці завантаження, контролював та перевірив розташування і закріплення вантажу, в чому впевнений. У інспектора патрульної поліції Малярова С.О. при собі не було ні якого технічного приладу для вимірювання шуму та пилу, і він не може стверджувати, що вантаж створював шум та підіймав пил при транспортуванні.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення фактично не відбувся, відповідач пішов до свого патрульного автомобілю де виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішенні клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, відповідач не прийняв до справи письмове пояснення, своїми діями грубо порушив вимоги ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Таким чином:

- відповідач Маляров С.О. незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи;

- відповідач Маляров С.О. позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП;

- відповідач Маляров С.О. порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278-279 КУпАП.

Приймаючи до уваги викладене, позивач просить скасувати постанову інспектора молодшого лейтенанта поліції 2-го батальйону 1-ї роти Малярова Станіслава Олексійовича, серія ЕАМ № 3095666 від 07 вересня 2020 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.

У подальшому позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність (а.с. 43).

Відповідач - інспектор 2-го батальйону 1-ї роти УПП в Дніпропетровській області молодший лейтенант поліції Маляров С.О., представник відповідача - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, в судове засідання не з`явилися, надавши відзиви на позовну заяву (а.с. 23-27, 37-41), у яких просили розглянути за справу за відсутності відповідачів. Згідно письмових відзивів, відповідач, представник відповідача заперечують проти задоволення позовних вимог, вказуючи, що 07 вересня 2020 року поліцейським Управління винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 121 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в якій зазначено, що останній керував ТЗ RENAULT MAGNUM 480 д.н.з. НОМЕР_1 , з різним типом протектора на одній осі, знаки довгомірного транспортного засобу не відповідають вимогам п.30.3 ПДР. Перевозив металобрухт, який не був надійно закріплений, створював шум,чим порушив п. 31.4.5 Правил дорожнього руху України. Вказана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п.5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року. Після виявлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху України та зупинки транспортного засобу поліцейським було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини; позивачу були роз`яснені його права, якими користується особа, що притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи. При розгляді справи поліцейським було ознайомлено позивача з матеріалами справи, а саме відеозаписом з автомобільного реєстратора, встановленого на службовому автомобілі. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України і є особами, незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення. Слід врахувати, що в основу прийнятого відповідачем рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складання відносно нього оскаржуваної постанови були покладені фактичні дані у вигляді відеозапису із фіксацією вчиненого позивачем порушення вимог Правил дорожнього руху України. Такі фактичні дані прямо визначені статтею 251 КУпАП, як докази у справі про адміністративне правопорушення. При цьому відповідно до положень статті 252 цього Кодексу, за своїм внутрішнім переконанням докази оцінює орган (посадова особа) уповноважена на розгляд справи про адміністративне правопорушення. У даному випадку такою особою є сам відповідач. Оскаржувана постанова була прийнята у відповідності до норм чинного законодавства. Також, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі. Таким чином, відповідачем було забезпечено позивачу можливість реалізації прав визначених ст.268 КУпАП, при розгляді справи. Враховуючи викладене, просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що 07 вересня 2020 року відповідачем по справі інспектором Маляровим С.О. винесено постанову серія ЕАМ № 3095666 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, зі змісту якої вбачається, що останній 07 вересня 2020 року о 02 год 45 хв 50 сек в м. Дніпро по вул. Передова, 331, керував транспортним засобом RENAULT MAGNUM 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з різним типом протектора на одній осі, знаки довгомірного транспортного засобу не відповідають вимогам п.30.3 ПДР. Перевозив металобрухт який не був надійно закріплений, створював шум, чим порушив п.31.4.5 Правил дорожнього руху України у зв`язку з чим на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 13-14).

Даючи оцінку оскаржуваній постанові суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Щодо доводів позивача про протиправне винесення постанови на місці зупинки транспортного засобу суд зазначає, що частиною 4 статті 258 КУпАП регламентовано, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Отже наведеною нормою спростовуються доводи позивача щодо протиправного винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності на місці зупинки транспортного засобу.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015 "У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", на яке посилається позивач, прийняте до внесення змін у статтю 258 КУпАП.

Частиною 1 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність, за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до підпункту «г» пункту 31.4.5 Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів.

Наказом Міністерства інфраструктури України № 26.07.2013 № 549, затверджено Правила технічної експлуатації коліс та пневматичних шин колісних транспортних засобів категорій L,М,N,O) та спеціальних машин, виконаних на шасі, у пункті 7 розділу 2 «Класифікація шин» визначено види шин.

Згідно із п. 7 частини 2 розділу 2 Правил, визначається, що за типом рисунка протектора шини поділяються на шини з дорожнім, універсальним, кар`єрним та підвищеної прохідності рисунком.

Розрізняють симетричний, асиметричний, спрямованого та неспрямованого обертання типи рисунків протектора шини, залежно від розташування сегментів його рисунка протектора, як визначено в додатку 2 до цих Правил.

Автомобіль RENAUT MAGNUM 480, яким керував позивач, є вантажним автомобілем.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керував вантажним автомобілем, на осі якого були встановлені шини з різним типом малюнка протектора. При цьому, як вбачається з оскаржуваної постанови, таке правопорушення було виявлене поліцейським у нічний час, за умови заперечення водієм факту його вчинення у постанові не зазначені засоби фіксації порушення ПДР, спірна постанова не містить опису відмінностей типу малюнку протектора, тощо.

Згідно із п.п. г) п. 30.3 Правил дорожнього руху України, на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки: " Довгомірний транспортний засіб" - два прямокутники жовтого кольору розміром 500 х 200 мм з каймою червоного кольору завширшки 40 мм із світлоповертального матеріалу. Знак розміщується на транспортних засобах (крім маршрутних) ззаду горизонтально (чи вертикально) і симетрично до поздовжньої осі, довжина яких від 12 до 22 м.

Довгомірні транспортні засоби, довжина яких з вантажем або без нього перевищує 22 м, а також автопоїзди з двома і більше причепами (незалежно від загальної довжини) повинні мати розміщений ззаду розпізнавальний знак (у формі прямокутника жовтого кольору розміром 1200 х 300 мм з каймою червоного кольору завширшки 40 мм) із світлоповертального матеріалу. На знакові чорним кольором наноситься зображення вантажного автомобіля з причепом і зазначається їхня загальна довжина в метрах.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, в ній зазначено, що знаки довгомірного транспортного засобу не відповідають вимогам п.30.3 ПДР, при цьому не конкретизовано, як саме, не додано доказів такої невідповідності, тощо.

В той же час, позивач наполягав у судовому засіданні на відповідності знаку положенням Правил дорожнього руху як щодо розміру, так і кольору, його розташування, наявності кайми з світлоповертального матеріалу, надав для дослідження у судовому засіданні відеозапис із вимірами знаку.

Відповідно до п.п. 22.2, 22.3 п. 22 Правил дорожнього руху України водій перед початком руху зобов`язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху.

Перевезення вантажу дозволяється за умови, що він:

а) не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху;

б) не порушує стійкості транспортного засобу і не утруднює керування ним;

в) не обмежує водієві оглядовості;

г) не закриває зовнішніх світлових приладів, світлоповертачів, номерних і розпізнавальних знаків, а також не перешкоджає сприйманню сигналів, що подаються рукою;

ґ) не створює шуму, не піднімає пилу та не забруднює проїзну частину і навколишнє середовище.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортний засіб у разі якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху. Частиною 3 вказаної статті встановлено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

При зазначенні у спірній постанові про перевезення позивачем у транспортному засобі металобрухту, який не був надійно закріплений, створював шум, відповідачем не вказано, яким чиномспосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створював небезпеку для інших учасників дорожнього руху, не надані докази наявності відповідного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що транспортний засіб під його керуванням був зупинений поліцейським у нічну пору доби при поганому освітленні. Пославшись на таку причину зупинки, при спілкуванні з позивачем, який має досвід роботи на посаді машиніста крана та відповідну кваліфікацію (а.с. 11-12, 44), особисто був присутній на місці завантаження, контролював та перевірив розташування і закріплення вантажу, відповідач на запитання останнього не пояснив, в чому саме полягає порушення Правил дорожнього руху щодо закріплення вантажу та створення шуму, тим самим не поінформував водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. (п. 9 Інструкції).

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається, зокрема, на порушення відповідачем передбаченої законодавством процедури розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, які полягали у тому, що відповідач не роз`яснив йому права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, не дослідив докази, не прийняв письмові пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, пославшись на те, що розгляд справи закінчився (а.с. 10), не з`ясував наявності та не вирішив клопотань, не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, порушивши таким чином права позивача.

Відповідачами на спростування позовних вимог надано диск із відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів поліцейських (а.с. 30), з яких не вбачається дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем, який роз`яснив позивачеві лише порядок оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення та строки сплати штрафу, своєчасно не вручив особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, копію постанови та не забезпечив час для надання останнім письмових пояснень, при цьому в оскаржуваній постанові взагалі відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено зазначений відеозапис.

Відеозапис, поданий відповідачами на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 равил дорожнього руху України та дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також на спростування доводів позову, в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України, не може вважатися належним доказом по справі про адміністративне правопорушення, оскільки оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким його здійснено.

Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справах № 524/5536/17 та № 524/7184/16-а, від 24 січня 2019 року у справах № 428/2769/17 та №592/5576/17.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на імперативний обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, а також у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 77 КАС України довести у подальшому перед судом правомірність своїх дій, і такі обставини повинні бути підтвердженні як належними, допустимими, достовірними, так і достатніми доказами, суд не може прийняти як доказ правомірності дій працівника поліції та законність винесення оскаржуваної постанови лише саму постанову.

Таким чином, доводи позову ОСОБА_1 відповідачем в порушення ч.2 ст.77 КАС України шляхом надання належних та допустимих доказів не спростовані, зважаючи на що суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАМ № 3095666 від 07 вересня 2020 року.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Крім того, суд, виходячи з положень ч.2 ст.9, ч.3 ст. 286 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача, вважає необхідним вийти за межі заявлених позовних вимог та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, суд присуджує стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судовий збір у розмірі 420,40 грн. (а.с. 8).

Керуючись ст.ст. 139, 245, 246, 271, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Інспектора молодшого лейтенанта поліції 2-го батальйону 1 роти Малярова Станіслава Олексійовича (адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, пл. Троїцька, 2а), Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (, адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, пл. Троїцька, 2а) про скасування постанови задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3095666 від 07 вересня 2020 року, винесену інспектором молодшим лейтенантом поліції 2-го батальйону 1 роти Маляровим Станіславом Олексійовичем, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складений 19 жовтня 2020 року.

Суддя :