Справа № 320/6422/20
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року № 320/6422/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом гр. ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа: Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, про визнання протиправними та скасування постанов від 07.07.2020,-

в с т а н о в и в :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся гр. ОСОБА_1 з позовом, в якому просить визнати неправомірними та скасувати постанови Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 07.07.2020 № 205303, 205304, 205304, 205305, 205306, 205307, 205308, 205309, 205310, 205311, 205312, 205313, 205314, 205315, 205316, 205317, 205318, 205319, 205320, 205321, 205322, 205323, 205324, 205325, 205326, 205327, 205328, 205329, 205330.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області було зупинено транспортний засіб DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував його працівник водій ОСОБА_2 та попросили надати водійське посвідчення, закордонний паспорт, НОМЕР_2 та інвойс, що і було зроблено.

У подальшому складено акт № 224512 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 09.05.2020, у якому зазначено, що під час перевірки було виявлено порушення, що передбачене ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме водій здійснив керування т/з без особистої картки водія та без щоденних реєстраційних листів режиму праці та відпочинку за період з 12.04.2020, 13.04.2020, 4.04.2020, 15.04.2020, 16.04.2020,17.04.2020, 18.04.2020, 19.04.2020, 20.04.2020, 21.04.2020, 22.04.2020, 23.04.2020, 24.04.2020, 25.04.2020, 26.04.2020, 27.04.2020, 28.04.2020, 29.04.2020, 30.04.2020, 01.05.2020, 02.05.2020, 03.05.2020, 04.05.2020, 05.05.2020, 06.05.2020, 07.05.2020, 08.05.2020, 09.05.2020, 10.05.2020.

Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки складено постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу відносно позивача від 07.07.2020.

Позивач не погоджується з діями Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки та вважає їх протиправними, оскільки щоденні реєстраційні листи режиму праці та відпочинку наявні, однак не вимагались для пред`явлення, а контролюючим органом було допущено порушення порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ від 08.11.2006 № 1567, оскільки на час отримання повідомлення про те, що розгляд справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом розгляд вже відбувся та постанови були винесені.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.07.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує, оскільки під час здійснення заходів державного контролю 09.05.2020 відповідно до направлення № 026421 від 30.04.2020 державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області було зупинено транспортний засіб позивача та запропоновано надати документи, передбачені вимогами Закону України «про автомобільний транспорт» Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), у тому числі документи, які підтверджують діяльність водія протягом 28 днів у зворотному напрямку до часу перевірки.

Також представник відповідача зазначив, що у позивача була можливість надати відповідні заперечення, пояснення та докази до моменту винесення постанов у випадку явки на розгляд акту, оскільки повідомленням від 01.07.2020 № 4408 позивача було викликано для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 07.07.2020, а 04.07.2020 відправлення не було вручено з невідомих причин.

Відтак, дії посадових осіб Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки предстаник відповідача вважає правомірними, законним та такими, що не порушують права позивача.

Представник позивача надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу за їх відсутності.

На підставі статей 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 02.08.2019, номер запису 0027220, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як слідує з матеріалів справи, між позивачем та ОСОБА_2 укладено трудовий договір від 27.04.2020 № 12.

ОСОБА_2 10.05.2020, рухаючись по а/д М-05 Київ-Одеса на автомобілі марки DAF д.н НОМЕР_3 , був зупинений працівниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, які попросили останнього надати водійське посвідчення, закордонний паспорт, НОМЕР_2 та інвойс, що і було зроблено останнім.

Працівниками управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області на підставі направлення на рейдову перевірку від 30.04.2020 № 026421, 10.05.2020 зупинено автомобіль DAF д.н НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 .

За результатами перевірки складено акт від 09.05.2020 № 224512.

Як слідує з акту перевірки, водій здійснював керування транспортним засобом без картки водія, без щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку за період з 12.04.2020 по 10.05.2020.

Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 01.07.2020 надіслано на адресу позивача копію акту від 09.05.2020 та повідомлення про те, що розгляд справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом по акту 224512 відбудеться 07.07.2020 з 09:30 до 17:00 год.

Як слідує з Реєстру поштових відправлень, ОСОБА_1 отримав зазначеі документи 08.07.2020.

Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 07.07.2020 прийнято постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу: № 205303, 205304,205304, 205305, 205306, 205307, 205308, 205309, 205310, 205311, 205312, 205313,205314, 205315, 205316, 205317, 205318, 205319, 205320, 205321, 205322, 205323, 205324, 205325, 205326, 205327, 205328, 205329, 205330.

Не погоджуючись з оскаржуваними постановами, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Так, згідно з ч. 2 ст. 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт" документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст 49 ЗУ "Про автомобільний транспорт" водій транспортного засобу зобов`язаний зокрема мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 № 811/18106, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (надалі - Положення № 340).

Пунктами 1.1, 1.2 Положення № 340 передбачено, що це Положення розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух". Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 № 946/18241, затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (надалі - Інструкція № 385).

Ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

За визначеннями, наведеними у пункті 1.4 розділу І Інструкції № 385:

- контрольний пристрій (тахограф) - це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

- картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;

- тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Умови використання тахографів передбачені розділом III Інструкції № 385.

Водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Згідно з пунктами 3.5, 3.6 розділу III Інструкції № 385 перевізники:

- забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий);

- зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії;

- аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:

- правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР);

- наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;

- дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;

- дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

- наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;

- строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (надалі - Порядок № 1567).

Цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку № 1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до пунктів 21, 22 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Згідно з пунктами 25, 26, 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Судом встановлено, що відповідачем не доведено факту пред`явлення вимоги працівниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області водію ОСОБА_2 про надання документів, які підтверджують діяльність водія протягом 28 днів у зворотному напрямку до часу перевірки та відмови від підпису ОСОБА_2 в акті перевірки.

Натомість, судом встановлено, що у зв`язку з поломкою тахографа водій ОСОБА_2 записував від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками.

Крім того, водій ОСОБА_2 18.05.2020 потрапив на перевірку в Румунії, де службовими особами місцевого транспортного контролю було перевірено тахокарти (з записами від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти) з 28 квітня по день перевірки і зроблено роздруківки з тахографа.

Жодних зауважень висловлено не було, до відповідальності водій не притягався.

За таких обставин суд критично оцінює твердження відповідача, зазначені в акті перевірки щодо відсутності у водія картки водія та щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку за період з 12.04.2020 по 10.05.2020

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо протиправності оскаржуваних постанов.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Також суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

З огляду на зазначене та беручи до уваги докази, наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією від 21.07.2020 № 0.0..1.

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати в сумі 840,80 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьою статті 132 КАС України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та від 22.12.2018 у справі № 826/856/18.

Отже, на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Представником позивача надано суду: договір про надання правничої (правової) допомоги від 31.08.2020, протокол погодження договірної ціни від 20.07.2020, звіт про надані послуги від 21.07.2020, акт приймання-передачі наданих послуг від 21.07.2020, квитанція до прибуткового касового ордеру, оригінал ордеру.

Статтею 134 КАС України регулюються витрати на правову допомогу. Так, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 26 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Як слідує з договору про надання правничої допомоги від 31.08.2020, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Кривошей і партнери» (далі Договір), клієнт доручає, а адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати клієнту правничу(правову) допомогу з питання захисту інтересів клієнта, в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з п. 4.1. Вартість послуг по даному Договору може визначатися цим Договором, рахунком-фактури або Протоколом погодження договірної ціни.

Зокрема, вартість послуг визначена Протоколом погодження договірної ціни.

З матеріалів справи слідує, що адвокатським бюро «Кривошей і партнери» було надано ОСОБА_1 правову допомогу у вигляді: юридичне консультування у сумі 300,00 євро, що еквівалентно 9477,00 грн, підготовка проекту позовної заяви про визнання неправомірними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів у сумі 1200,00 євро, що еквівалентно 37908,00 грн, підготовка та відправка адвокатського запиту у сумі 10,00 євро, що еквівалентно 315,90 грн.

Позивачем сплачено на рахунок Адвокатського бюро «Кривошей і партнери» вартість послуг з надання правової допомоги у розмірі 47 700,90грн. що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 21.07.2020 № 07/21.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У свою чергу, представником відповідача не були надані заперечення щодо співмірності та адекватності заявленого позивачем розміру витрат на правову допомогу, а саме щодо кількості затрачених годин на складання та виготовлення позовної заяви, консультування та підготовку адвокатського запиту.

Оцінюючи подані документи, якими адвокат обґрунтовує реальність надання послуг, враховуючи передбачені вказаною статтею критерії, зокрема: складність справи (розгляд справи №320/6422/20 здійснювався в порядку спрощеного провадження, оскільки спір з огляду на предмет доказування та ціну позову є незначної складності); обсяг наданих адвокатом послуг (підготовка позовної заяви та підготовка та відправка адвокатського запиту не потребує значних витрат часу, оскільки ці документи за обсягом є незначними); ціну позову ( постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 680, 00 грн 29 постанов (19 720, 00 грн) ); значення справи для позивача у порівнянні з розміром судових витрат, які позивач просить стягнути з відповідача (47 700, 90 грн), суд, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, та за конкретних обставин справи вважає, що справедливою та реальною сумою, яка підлягає компенсації позивачу на професійну правничу допомогу, є 10 000,00 грн.

Відтак, на підставі ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 10 000, 00 грн підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 07.07.2020 № 205303, 205304, 205305, 205306, 205307, 205308, 205309, 205310, 205311, 205312, 205313,205314, 205315, 205316, 205317, 205318, 205319, 205320, 205321, 205322, 205323, 205324, 205325, 205326, 205327, 205328, 205329, 205330.

Стягнути на користь гр. ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Стягнути на користь гр. ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Державної служби України з безпеки на транспорті витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.