Справа № 758/7371/19
Суддя: Ларіонова Н. М.
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/7371/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2020 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М.,

за участю секретаря судового засідання - Волошина А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області серії ПН ЦМУ № 003253 від 23.05.2019 року про накладення на неї адміністративного стягнення. Позов мотивує тим, що 24.05.2019 року позивачем було отримано копію постанови ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області серії ПН ЦМУ №003253 від 23.05.2019 року, про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. Зазначає, що зі змісту вказаної постанови вбачається, що вищезазначене стягнення накладено на неї, у зв`язку із притягненням її до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст. 204 КУпАП. Оскаржуваною постаново встановлено, що 23.05.2019 року о 17-00 год. було виявлено, що позивач будучи деканом факультету підготовки іноземних громадян Національного медичного університету імені О.О. Богомольця порушила правила прийняття та набору іноземних громадян на навчання, передбаченого законодавством України, що є порушенням п. 9 п.п.1-5 Порядку організації набору та навчання (стажування) іноземців та ОБГ, затвердженого наказом МОН 1541 від 01.11.2013 р.. Зазначає, що не приймала на навчання іноземців та осіб без громадянства, як про це зазначено в постанові про накладення адміністративного стягнення. Саме приймальня комісія організовує прийом заяв та документів, приймає рішення про допуск вступників до участі в конкурсі (до участі у вступних випробуваннях); приймає рішення про зарахування вступників за формами навчання і джерелами фінансування (Розділ II Наказу МОН України від 15.10.2015 року № 1085). Таким чином, позивач не є суб`єктом правопорушення, вказаного в Постанові про накладання адміністративного стягнення, адже вона не є тією посадовою особою, що здійснює прийняття та набір іноземців та осіб без громадянства. Окрім того, враховуючи, що позивач перебуває на посаді декана факультету підготовки іноземних громадян НМУ імені О.О. Богомольця лише з 19.02.2019 року в неї за будь-яких умов була відсутня можливість та умисел щодо порушення порядку прийняття іноземних студентів на навчання. Вищезазначені обставини свідчать про відсутність події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 204 КУпАП. У зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з позовом.

На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 22.11.2019 року матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М.

Ухвалою від 29.11.2019 року відкрито провадження у вищевказаній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивачка не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити та справу розглядати за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про поважні причини неприбуття суд не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною 9 ст. 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст. ст. 194, 205 КАС України, суд вважає, що подання до суду позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності, а також не прибуття представника відповідача без поважних причин в судове засідання, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, не є перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що 23.05.2019 року уповноваженою посадовою особою Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області було складено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН ЦМУ №003253.

Відповідно до змісту вказаної постанови вбачається, що 23.05.2019 року о 17-00 год. було виявлено, що гр. ОСОБА_1 порушила чинне законодавство України, а саме: порушила порядок прийняття на навчання іноземців та ОБГ. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 204 КУпАП. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Як вбачається з диспозиції ст.204 КУпАП, відповідальність настає за порушення посадовими особами підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності, у тому числі іноземних суб`єктів господарської діяльності, що діють на території України, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, встановленого порядку працевлаштування, прийняття на навчання іноземців та осіб без громадянства, надання їм житла, а також інші порушення, якщо вони будь-яким чином сприяють іноземцям та особам без громадянства в ухиленні від виїзду з України після закінчення терміну перебування або спрямовані на їх незаконну реєстрацію, оформлення документів на проживання.

Згідно п. 1.3 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом МВС України 28.08.2013 року № 825, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за №1654/24186 особами, до яких застосовуються адміністратвині стягнення за статтями 200, 201, частиною першою статті 203, статтями204, 205, 206 КУпАП, є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, яким виповнилося 16 років, посадові особи установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності, до компетенції яких належить прийняття громадян, іноземців та осіб без громадянства на роботу та навчання, а також особи, які запросили в Україну іноземців або осіб без громадянства в приватних справах і надали їм житлову площу та порушили при цьому порядок їх перебування.

Відповідно до наказу № 324-л від 18.02.2019 року НМУ імені О.О. Богомольця, позивач перебуває на посаді декана факультету підготовки іноземних громадян НМУ імені О.О. Богомольця з 19.02.2019 року.

Таким чином, вбачається, що дій визначених у диспозиції статті 204 КУпАП позивач не вчиняла, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що до повноважень ОСОБА_1 входить здійснення прийому на навчання іноземців та осіб без громадянства, як про це зазначено в постанові про накладення адміністративного стягнення серії ПН ЦМУ №003253 від 23.05.2019 року. Більше того, обов`язок останньої здійснювати такі дії відповідачем жодним чином не доведено. Наведене свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до принципу презумпції невинності обов`язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Відтак, суд не бере до уваги дані зазначені у постанові, оскільки відповідачем не доведено обставин, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позов, що підлягає до задоволення, а постанова про накладення адміністративного стягнення серії ПН ЦМУ №003253 від 23.05.2019 року, відносно ОСОБА_1 за ст. 204 КУпАП є протиправною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Провадження по справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204 КУпАП підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 204, 242, 245, 247, 251, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 6, 77, 194, 139, 205, 242, 286, 295 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про накладення адміністративного стягнення від 23.05.2019 року серії ПН ЦМУ №003253 відносно ОСОБА_1 за ст. 204 КУпАП визнати протиправною та скасувати.

Провадження по справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н. М. Ларіонова