Справа № 240/11354/20
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
(про передачу адміністративної справи на розгляд до іншого адміністративного суду)

12 жовтня 2020 року м. Житомир справа № 240/11354/20

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В. ,

за участю: позивача -Краснодубця А.І., представника позивача Роспотнюка М.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів.

У судовому засіданні суд поставив на обговорення питання про передачу справи на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва за підсудністю.

Позич та його представник у судовому засіданні заперечували щодо передачі справи на розгляд до іншого суду з посиланням на те, що позивач згідно акту Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району №3 проживає по АДРЕСА_1 .

Заслухавши думки учасників судового розгляду щодо заявленого клопотання, дослідивши надані, на підтвердження своїх позицій сторонами докази, суд дійшов наступного висновку.

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає та встановлює Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Зокрема, главою 2 КАС України встановлено правила віднесення справ до адміністративної юрисдикції, а також розмежовує предметну, інстанційну юрисдикцію та територіальну підсудність різних адміністративних справ.

Питання розмежування територіальної юрисдикції (підсудність) врегульовані параграфом 3 глави 2 КАС України.

За нормами ч.1 ст.25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 26 КАС України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №4192576 від 20.07.2019, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом"янської РДА, з 25.11.2015 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: м.Київ, Солом"янський район, Повітрофлотський проспект,6.

Місцезнаходження відповідача - м.Київ, Солом"янський район, Повітрофлотський проспект,6.

Враховуючи, що зареєстрованим місцем проживання позивача та місцезнаходженням відповідача є місто Київ , тому суд дійшов висновку, що дана справа відноситься до територіальної підсудності Окружного адміністративного суду міста Києва.

Що стосується посилань представника позивача на те, що спір підсудний Житомирському окружному адміністративному суду, оскільки позивач фактично проживає у м.Житомир.

Так, ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі по тексту-Закон) передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Відповідно до ч.10 ст. 6 Закону передбачено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Нормами ч.11 ст.6 Закону визначено, що у разі якщо нове місце проживання особи знаходиться в іншій адміністративно-територіальній одиниці, орган реєстрації після реєстрації такого місця проживання надсилає повідомлення про зняття особи з реєстрації відповідному органу реєстрації за попереднім місцем проживання особи в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Норми аналогічного змісту наведено і у Правилах реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207.

Отже, виходячи зі змісту зазначених норм обов`язковою умовою підтвердження місця проживання за відповідною адресою є саме реєстрація місця проживання в органі реєстрації.

Тому доводи представника позивача стосовно того, що позов у даному випадку правомірно поданий за місцем проживання позивача та підсудний саме Житомирському окружному адміністративному суду, є помилковими, а наданий акт обстеження квартири судом до уваги не приймається.

У частині першій статті 125 Конституції України, частині першій статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" зазначається, що судоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом територіальності. Територіальна юрисдикція (підсудність) задля забезпечення доступності правосуддя для суб`єктів приватного права може бути загальною, альтернативною, виключною, із зв`язку справ. Алгоритм обрання такої підсудності дозволяє встановити конкретний адміністративний суд, куди особі потрібно звернутися за захистом своїх прав і законних інтересів з метою розгляду та вирішення конкретного спору.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року (заяви № 29458/04 та № 29465/04), фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, Європейський суд з прав людини у справі "Занд проти Австрії" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом (Zand v. Austria № 7360/76).

Пунктом 3 ч1. ст. 29 КАС України визначено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене та з метою недопущення порушень правил територіальної підсудності, суд вважає за необхідне передати адміністративну справу №240/11354/20, за територіальною підсудністю до Окружного адміністративного суду м.Києва.

Керуючись статтями 29, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Передати адміністративну справу № 240/11354/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів на розгляд до Окружного адміністративнолго суду м.Києва, за підсудністю.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст ухвали складено: 19 жовтня 2020 року