Справа № 640/17091/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛМАКС-КОМПАНІ" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛМАКС-КОМПАНІ" до Національного банку України, третя особа: Акціонерне товариство "Комерційний банк "Земельний Капітал" про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань визначення пов`язаних з банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 19.06.2018 №11 та рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем від 23.07.2018 №216 в частині визнання ТОВ «Олмакс-Компані» пов`язаною з АТ КБ «Земельний Капітал» особою.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що визнання позивача пов`язаною з АТ КБ «Земельний Капітал» особою є протиправним та безпідставним.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 14.11.2017 між ПАТ «КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ» та ТОВ «ОЛМАКС- КОМПАНІ» було укладено Кредитний договір № 017-2017.

Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору Кредитор при наявності кредитних ресурсів надає Позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної відзивної кредитної лінії з лімітом 25 500 000 (двадцять п`ять мільйонів п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок строком погашення 13.05.2020 (тринадцяте травня дві тисячі двадцятого року).

Згідно із пунктом 2.1 Кредитного договору кредит видається на поповнення обігових коштів для здійснення господарської діяльності.

Національний банк електронним повідомленням від 05.05.2018 № 26-0006/25312 «Про надання інформації щодо контрагентів ПАТ «КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ» в цілях здійснення банківського нагляду запитав у ПАТ «КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ» копії документів, виписок, витягів з журналів та ін. щодо контрагентів банку за весь період їх обслуговування в банку, в тому числі і щодо ТОВ «ОЛМАКС-КОМПАНІ».

Рішенням Комісії Національного банку України з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами від 19.06.2018 № 11 «Про визначення осіб пов`язаними із ПАТ «КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ» ТОВ «ОЛМАКС-КОМПАНІ» було визначено пов`язаною із ПАТ «КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ» особою відповідно до пункту 9 частини першої статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (відповідно до Положення № 315 код типу пов`язаності № 529 - будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у частині першій статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини).

ПАТ «КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ» електронними повідомленнями від 11.07.2018 №132-БТ та 13.07.2018 №134-БТ звернувся з клопотанням скасувати Рішення № 11 та надав інформацію щодо спростування ознак пов`язаності ТОВ «ОЛМАКС-КОМПАНІ» з ПАТ «КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ».

Рішенням Комітету Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем від 23.07.2018 №216 «Про внесення змін до рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами від 19.06.2018 №11 «Про визначення осіб пов`язаними з ПАТ «КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ» (далі -Рішення № 216) за результатами розгляду наданих Банком доказів на спростування ознак пов`язаності ТОВ «ОЛМАКС-КОМПАНІ» з ПАТ «КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ» Рішення № 11 залишено без змін.

Зазначені рішення відповідача мотивовані наступними обставинами:

- за результатами аналізу виписок ТОВ «ОЛМАКС-КОМПАНІ», кредитні кошти в сумі 9 000 000 грн. були спрямовані ТОВ «АГРОПРОМІНЬ ЛТД» () у сумі 1 200 000 грн., ТОВ «КОРСО УНІВЕРС» () у сумі 5 000 000 грн. та ТОВ «АРДІКС ІНВЕСТ» () у сумі 2 800 000 грн.

На підставі ухвал Дніпровського районного суду міста Києва від 25.01.2018, 30.01.2018, 29.03.2018, про тимчасовий доступ до документів та викладеної там інформації про кримінальні провадження, відповідач дійшов висновків, що зазначені контрагенти ПАТ «КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ» беруть участь у діяльності направленої на виведення коштів у тіньовий сектор економіки.

Крім того, відповідачем було встановлено, що ПАТ «КБ «ЗЕМЕЛЬНИМ КАПІТАЛ» не отримано і не надано Національному банку жодних документів, які б підтвердили відповідність заявленому статусу власника юридичної особи, отримання та розпорядження доходами від володіння корпоративними правами.

Таких висновків відповідач дійшов з огляду на те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо бенефіціара позивача відсутня інформація про наявність будь-яких майнових прав.

Зазначені обставини викладені у аналітичній довідці 20.07.2018 р №В/26-0008/57542/БТ, на підставі якої прийнято оскаржуване рішення №216 від 23.07.2018р.

Не погодившись з такими рішеннями, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що рішеннями, якими позивача визначено пов`язаною з ПАТ КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ» особою не є рішеннями про притягнення ТОВ «ОЛМАКС-КОМПАНІ» до передбаченої законом відповідальності, внаслідок чого суд приходить до висновку про те, що спірні рішення не порушують охоронюваних законом прав та інтересів позивача, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

За загальним правилом, встановленим статтею 79 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк або інші особи, які охоплюються наглядовою діяльністю Національного банку України, мають право оскаржити в суді в установленому законодавством порядку рішення, дії або бездіяльність Національного банку України чи його посадових осіб.

Окремий випадок, який кореспондується з наведеною правовою нормою, передбачений частиною четвертою статтею 52 цього ж Закону, за якою особа, визначена рішенням Національного банку України пов`язаною з банком особою, чи такий банк можуть оскаржити в установленому законом порядку рішення Національного банку України про визначення особи пов`язаною з банком особою, а в разі притягнення такої особи до передбаченої законом відповідальності оспорити підстави рішення Національного банку України про її визначення пов`язаною з банком особою.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» для цілей цього Закону пов`язаними з банком особами є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 16 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

Пунктом 1 глави 1 розділу II Положення про визначення пов`язаних із банком осіб, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12 травня 2015 року № 315 (далі - Положення № 315), встановлено, що особа є пов`язаною з банком із моменту виникнення підстав для визначення такої особи пов`язаною з банком відповідно до вимог статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Пунктом 2 глави 2 розділу II Положення № 315 передбачено, що рішення про визначення юридичних або фізичних осіб пов`язаними з банком особами приймає Комісія з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами. Національний банк приймає рішення про визначення юридичної або фізичної особи пов`язаною з банком особою кожного разу, коли Національний банк виявляє підстави для цього. Визначення особи не пов`язаною з банком не перешкоджає наступному визначенню такої особи пов`язаною, якщо для цього виникають підстави.

Відповідно до частини другої статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк зобов`язаний подавати Національному банку України інформацію про пов`язаних із банком осіб у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України.

Банк самостійно виявляє пов`язаних з банком осіб, формує і подає до Національного банку України перелік таких осіб щомісяця. У цьому переліку визначається дата, станом на яку особа визнана такою, що є пов`язаною з банком. Такий перелік є динамічним, він постійно оновлюється на підставі зміни інформації щодо особи, визначеної пов`язаною з банком. Якщо пов`язану з банком особу визначено такою на підставі рішення Комісії і перевірки операцій банків з такими особами, то за відсутності заперечень банку відповідна особа має бути включена банком до наступного щомісячного переліку пов`язаних з банком осіб. Таким чином, рішення Комісії має обмежений термін дії воно використовується для включення банком особи в наступний щомісячний перелік пов`язаних з банком осіб (це рішення по суті є адресованою банку вказівкою Національного банку України доповнити відповідний перелік, зробленою за наслідками здійснення банківського нагляду).

Таким чином, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо пов`язаних з банком осіб підлягають застосуванню, якщо особи підпадають під визначення частини першої статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», незалежно від того, чи був такий статус цих осіб підтверджений рішенням Національного банку України чи виявлений банком самостійно.

Водночас, позивачі не позбавлені права посилатися на неправомірність прийняття таких рішень у частині, що стосується їх прав, як на підставу позову з позовними вимогами, які можуть бути предметом судового розгляду. Зокрема, як вірно встановлено судом першої інстанції, суть порушеного права позивача зводиться до того, що банк, у зв`язку з прийняттям відповідачем оскаржуваних в рамках даної справи рішень, звернувся до позивача з вимогою дострокового погашення кредитних зобов`язань та відмовив у їх реструктуризації.

Отже, у цьому спорі позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань визначення пов`язаних з банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 19.06.2018 №11 та рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем від 23.07.2018 №216 у частині визнання позивача пов`язаною з АТ КБ «Земельний Капітал» особою, за своєю суттю є не позовними вимогами, а лише підставою для захисту прав позивача спорі щодо господарських відносин із банком, що і відповідає його дійсному прагненню.

Причиною звернення позивача до суду є його прагнення одержати врегулювати господарські відносини, у яких наявний спір із АТ КБ «Земельний Капітал» щодо отриманого позивачем кредиту. Під час розгляду само цього спору позивач вправі доводити відсутність у нього статусу особи, пов`язаної з банком, у певний період часу як підставу своїх вимог, посилаючись безпосередньо на частину першу статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», без оскарження рішення Національного банку України про визнання його пов`язаним з банком особою як самостійної позовної вимоги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в широкому значенні, тобто як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Відповідно до частини першої статті 319 КАС судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Отже, провадження у справі в частині зазначених вимог слід закрити, оскільки спір у цій частині не підлягає судовому розгляду в суді жодної юрисдикції.

Аналогічну позицію у подібних правовідносинах у спорі з оскарження рішення Національного банку України про визнання особи пов`язаною із банком особою, висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 червня 2020 року по справі № 826/20221/16.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Від наведених вище правових висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду у відповідності до статті 346 КАС не відступала, а тому підстав для їх неврахування при вирішенні даного спору немає.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин, норм матеріального та процесуального права, суперечать висловленій Великою Палатою Верховного Суду правовій позиції щодо їх застосування.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись статтями 34, 243, 310, 319, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛМАКС-КОМПАНІ" задовольнити частково.

Скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2020 року.

Провадження у справі адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛМАКС-КОМПАНІ" до Національного банку України, третя особа: Акціонерне товариство "Комерційний банк "Земельний Капітал" про визнання протиправним та скасування рішення закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 15.10.2020.