Справа № 520/12354/2020
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

15 жовтня 2020 р. справа № 520/12354/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61017, м. Харків, майдан Захисників України, 7/8, 7 поверх, ) про скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому просить суд скасувати:

- постанову про стягнення виконавчого збору від 12.02.2019 року, винесену старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м.Харкова ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні №38703688,

- постанову про відкриття виконавчого провадження №58512296 від 28.02.2019 року, винесену старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м.Харкова ГТУЮ у Харківській області Біляєвим Б.Є.,

- постанови 11.11.2019 року про арешт коштів боржника, від 27.03.2020 року про арешт коштів боржника, від 27.03.2020 року про арешт майна боржника, винесених старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м.Харкова ГТУЮ у Харківській області Владимир Я.В. в рамках виконавчого провадження №58512296.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі. У вказаній ухвалі зазначено, що відповідно до положень п.10 ч.6 ст.12, ч.1 ст.257 КАС України, справа належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст.287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 12.02.2019 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м.Харкова ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні №38703688, де позивач виступав боржником, була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 38493,47 гривень. 28.02.2019 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м.Харкова ГТУЮ у Харківській області Біляєвим Б.С. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №58512296 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору. Після отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу до Автоматизованої системи виконавчого провадження позивачу стало відомо, що в рамках виконавчого провадження №58512296 були винесені: постанова від 11.11.2019 року про арешт коштів боржника, постанова від 27.03.2020 року про арешт коштів боржника, постанова від 27.03.2020 року про арешт майна боржника. Також, 27.03.2020 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, відповідно до п.2 ч.1 ст.37 ЗУ "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIІІ, а саме у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону №1404-VIІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Позивач вважає, що з боржника в рамках виконавчого провадження №38703688 не були стягнуті кошти, а тому стягнення з боржника виконавчого збору, визначеного у спірній постанові є неправомірним.

Представник відповідача не скористався правом надання відзиву на адміністративний позов. При цьому, через канцелярію суду надав заперечення на скаргу на рішення та дії державного виконавця в яких представник відповідача зазначив, що державним виконавцем були вчинені виконавчі дії відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження, а тому скарга є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягають задоволенню. Посилаючись на Закон України «Про виконавче провадження» та ст. 255 ЦПК, просив суд закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з положеннями ч.1, 2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі по тексту Закон №1404) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Спірні правовідносини склались з приводу правомірності винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, а саме із застосування частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа), а відтак при розв`язанні спору слід виходити з положень Закону України Про виконавче провадження, згідно зі ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що 03.07.2013 року старшим державним виконавцем Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Бублій А.В. було відкрито виконавче провадження №38703688 за виконавчим листом №2020/300/2012, виданим 24.05.2013 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "ПУМБ" заборгованість за кредитним договором в сумі 47805 доларів США 79 центів, що за офіційним курсом НБУ 799,30 грн. за 100,00 доларів США становить 382111,67грн., та судовий збір у розмірі 2823,00 грн. Всього - 384934,67.

15.01.2014 року старшим державним виконавцем Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Бублій А.В. було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1

12.02.2019 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Біляєвим Б.Є. було повернуто виконавчий лист стягувачу за його письмовою заявою керуючись п.1. ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Одночасно, 12.02.2019 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Біляєвим Б.Є. було винесено постанову про стягнення виконавчого збору за виконавчим провадженням №38703688 .

28.02.2019 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Біляєвим Б.Є. було відкрито виконавче провадження №58512296 за постановою №38703688 від 12.02.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 38493,47 грн..

11.11.2019 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Біляєвим Б.Є. було винесено постанову про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника ОСОБА_1

20.01.2020 року виконавче провадження №58512296 було передано на виконання старшому державному виконавцю Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Владимир Я.В..

27.03.2020 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Владимир Я.В. було винесено постанову про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника ОСОБА_1 та постанову про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 , після чого накладене обтяження на все майно боржника.

Під час виконання старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Владимир Я.В. встановлено, що у боржника відсутнє майно на яке може бути звернуто стягнення, а здійснення державним виконавцем відповідно до Закону України №1404-VIII заходи, щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. згідно відповіді ДФС України щодо відкритих рахунків - боржник як платник податків на обліку не перебуває, щодо джерела отримання доходів боржника - фізичних осіб - дохід не отримує, згідно відповіді ПФ України про осіб - боржників, які отримують пенсії та осіб, які працюють за трудовими та цивільно - правовими договорами - інформація відсутня. Згідно витягу з "НАІС МВС" за боржником не зареєстровані автотранспортні засоби. В рамках забезпечення виконання рішення було накладено арешт на все майно боржника. Стягнень за винонавчим документом не проводилось.

Судом встановлено, що 27.03.2020 року виконавчий документ - постанова №38703688 від 12.02.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 38493,47 грн. була повернута стягувачу (за відсутністю майна боржника) керуючись п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та повторно не була пред`явлена для примусового виконання.

Виконавчий збір в сумі 38493,47 гривень не було сплачено.

Паперові матеріали виконавчого провадження №58512296 додано до архіву відділу Міжрайонної державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 07.08.2020 року.

Позивач, не погоджуючись з постановою про стягнення виконавчого збору від 12.02.2019 року №38703688 та постановою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим збором ВП №58512296 від 28.02.2019 року, постановою про арешт коштів боржника ВП №58512296 від 11.11.2019 року, постановою про арешт коштів боржника ВП №58512296 від 27.03.2020 року, постановою про арешт майна боржника ВП №58512296 від 27.03.2020 року, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Статтею 1 Закону № 1404 передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 27 Закону №1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Також, статтею 27 Закону №1404 визначено виключний перелік умов, за яких виконавчий збір не стягується.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 Закону України Про виконавче провадження, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Аналіз зазначених норм у сукупності надає підстави для висновків, що підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто. При цьому, виконання постанови про стягнення виконавчого збору відбувається в порядку, передбаченому для примусового виконання виконавчих документів.

Отже, положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону N 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно з положеннями частини 2 статті 27 Закону N 1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. (частина друга статті 27 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 03.07.2018 р. N 2475-VIII).

Відтак, законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір підлягає обов`язковому стягненню при примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів, не враховуючи чи було фактично стягнуто на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Суд відмічає, що постанова про стягнення виконавчого збору від 12.02.2019 року, прийнята старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м.Харкова ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні №38703688 саме після внесення згідно із Законом України від 03.07.2018 р. N 2475-VIII змін до частини другої статті 27 Закону N 1404-VIII.

Згідно імперативних приписів частини 9 статті 27 Закону N 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на викладене, враховуючи, що виконавче провадження було повернуто на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404 та виконавчий збір не стягнуто, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця з винесення постанови про стягнення виконавчого збору, одночасно з закінченням виконавчого провадження, в повній мірі відповідають приписам частини третьої статті 40 Закону України №1404-VIII, отже є правомірними та такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окрім цього, ч.3 статті 40 Закону №1404 передбачено, що виконання постанови про стягнення виконавчого збору відбувається в порядку, передбаченому для примусового виконання виконавчих документів.

Також, в постанові Верховного Суду від 24.10.2019 року у справі №580/1328/19, зазначено, що Законом чітко визначений правовий порядок винесення відповідних постанов, а саме постанова про стягнення виконавчого збору повинна передувати постанова про закінчення виконавчого провадження. При чому постанова про виконавчий збір приймається не пізніше наступного дня з дня закінчення такого провадження. Питання стосовно здійснення чи не здійснення дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом, що визначені як підстави для стягнення виконавчого збору в даному випадку є другорядним.

За приписами ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З наявних матеріалів справи судом не встановлено факту оскарження позивачем до Комінтернівського районного суду м.Харкова постанови державного виконавця від 12.12.2019 року про повернення виконавчого провадження у виконавчому проваджені №38703688. Відповідно, позивач погодився з підставами для повернення виконавчого провадження.

Посилання позивача на норми ч.2 ст.27 Закону України №1404-VIII в редакції, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, суд не бере до уваги, оскільки Законом України від 03.07.2018 року №2475-VIII були внесені зміни до частини другої статті 27 Закону України №1404-VIII, яка викладена в іншій редакції.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова про стягнення виконавчого збору від 12.02.2019 року, винесена старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м.Харкова ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні №38703688 є правомірною, та як наслідок відсутність підстав для її скасування.

Відносно позовних вимог скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №58512296 від 28.02.2019 року, винесену старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м.Харкова ГТУЮ у Харківській області Біляєвим Б.Є., постанови 11.11.2019 року про арешт коштів боржника, від 27.03.2020 року про арешт коштів боржника, від 27.03.2020 року про арешт майна боржника, винесених старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м.Харкова ГТУЮ у Харківській області Владимир Я.В. в рамках виконавчого провадження №58512296, суд зазначає наступне.

Вказані постанови були винесені саме з метою виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 12.02.2019 року ВП№38703688 та єдиною підставою для їх скасування позивач визначив протиправність постанови про стягнення виконавчого збору від 12.02.2019 року ВП№38703688 через відсутність фактично стягнутих коштів.

З огляду на те, що судовим розглядом встановлено правомірність постанови про стягнення виконавчого збору від 12.02.2019 року ВП№38703688 та зазначені позовні вимоги є похідними, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в цій частині.

При цьому суд відхиляє посилання позивача на необхідність застосування у даній справі висновків, сформованих у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 року по справі №25403203/18, оскільки вони ухвалені у справі, фактичні обставини якої є відмінними, від тих, які встановлені у межах розгляду даної справи.

Зокрема, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.03.2020 року по справі №25403203/18 досліджувалось застосування приписів частини 2 статті 27 Закону України №1404-VIII в редакції, яка діяла до 28.08.2018 року. Натомість, в межах даної справи оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору ВП№38703688 винесена 12.02.2019 року. Таким чином, спірні правовідносини врегульовані іншими приписами законодавства.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61017, м. Харків, майдан Захисників України, 7/8, 7 поверх, ) про скасування постанов - відмовити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та проголошено 15.10.2020 року.

Суддя Біленський О.О.