Справа № 536/415/20
Суддя: Колотієвський О. О.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 536/415/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

Головуючого судді Колотієвського О.О.,

за участю секретаря судового засідання Коваль В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти Батальйону № 1 УПП в Житомирській області, молодшого лейтенанта поліції Ніцевича Юрія Володимировича, третя особа: Департамент патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ :

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, 04.04.2020 року, інспектором УПП в Житомирській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Ніцевич Юрієм Володимировичем винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2342614 відповідно до якої: 04.04.2020 року о 15:40 год. ОСОБА_1 було зупинено згідно з п. 3 ст. 35 ЗУ «Про НП» який перевозив небезпечний вантаж та не пред`явив для перевірки реєстраційний документ на даний тз та поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1 А ПДР України - керування тз особою, яка не має права керування таким тз, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф 425 грн.

Позивач з вказаною постановою не погоджується, оскільки вважає, що вона є протиправною та підлягає скасуванню, з наступних підстав:

-04.04.2020 року він рухався по автодорозі Київ-ЧОП 236 км з вантажем (бензин), о 16 год.02 хв. Його зупинено поліцейським, який не представився та не повідомив причини зупинки транспортного засобу, в зв`язку з чим позивач одразу продзвонив на гарячу лінію Департаменту патрульної поліції та поскаржився на нього, в зв`язку з порушенням поліцейським ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", п.1 ст. 16 Закону України про «Дорожній Рух»;

-поліцейський склав у відношенні нього постанову про те, що він начебто не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Позивач вказав, що це не відповідає дійсності, оскільки, документи були в наявності та пред`явити їх він не відмовлявся;

- ОСОБА_1 вказав, що не міг скоїти правопорушення о 15 год. 40 хв., так як згідно з даних навігатора транспортного засобу, т.з НОМЕР_1 було зупинено о 16 год. 02 хв., автомобіль продовжив рух о 16 год. 42 хв., отже, не пред`явити документи, він міг лише під час зупинки транспортного засобу, тобто починаючи з 16 год. 02 хв.;

-В постанові зазначено, що водій не пред`явив для перевірки реєстраційний документ на даний тз та поліс обов`язкового страхування власників наземних тз, чим порушив п.п. 2.1 А ПДР України, але п.п. 2.1. а ПДР України передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. При цьому, що ним не було пред`явлено посвідчення водія в постанові не зазначено, а навпаки інспектор поліції зазначає, що ОСОБА_1 має посвідчення водія : НОМЕР_2 ;

В матеріалах справи відсутні будь - які докази, що підтверджували б його вину, в розумінні статті 251 КУпАП України.

На підставі вищевикладеного, вважає, що його діях відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, а тому просив суд постанова у справі про адміністративне правопорушення скасувати.

16.06.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому вказано наступне.

Проти адміністративного позову заперечував в повному обсязі, з огляду на наступне.

Пунктом п. 1, 3, 8 ч. 1 ст, 35 Закону «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупинити транспортний засіб, якщо водій порушив Правила дорожнього руху, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо - транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушенні якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху.

За приписами пункту 2.4 ПДР України, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обовН`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції) на їх вимогу.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування.

Разом з тим, як вбачається з відеозапису реєстратора закріпленим на форменому одязі патрульного, та не заперечується й позивачем, останній відмовився пред`явити реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для перевірки на вимогу працівника поліції, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі частини першої статті 126 КУпАП.

Відповідачем наголошено, що органи Національної поліції мають право преревіряти наявність реєстраційного документу на транспортний засіб та полісу ОСЦПВ власників наземних тз, що кореспондуються із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Тому відповідач вважає, що оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення винесено законно, доводи адміністративного позову не являються суттєвими для вирішення справи, оскільки позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а відтак підстави для задоволення вимог щодо скасування постанови відсутні.

10.07.2020 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, ОСОБА_1 , з аргументами викладеними відповідачем не погодився, з наступних підстав:

По-перше, всі заперечення відповідача ґрунтуються на відеозаписі але в оскаржуваній постанові не зазначено, що така відео фіксація відбувалася та що диск з відеофіксацією події розглядався як доказ під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Так, згідно постанови слідує, що жодним технічним засобом фото та відео зйомка не проводились, жодних свідків не зазначено.

Відповідно до статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак), технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно, доказів у даній справі у вигляді фото або відео зйомки не має та вони не можуть бути прийняті судом в подальшому, так як постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис чи фото. Така, правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17.

Тому, позивач вважає, що наданий відповідачем відеозапис не може бути прийнятий судом як доказ по справі.

По - друге, ОСОБА_1 стверджує, що причину зупинки його транспортного засобу поліцейський не зазначив, а тому він почав дзвонити на гарячу лінії та скаржитися на дії поліцейського та не відмовлявся пред`явити документи, а лише намагався з?ясувати причину зупинки.

На підставі зазначеного ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги та просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК № 2342614 від 04.04.2020 року. Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд, дослідивши позов та докази по справі, дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено, що 04.04.2020 року, інспектором УПП в Житомирській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Ніцевич Юрієм Володимировичем винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2342614 відповідно до якої: 04.04.2020 року о 15:40 год. ОСОБА_1 було зупинено згідно з п. 3 ст. 35 ЗУ «Про НП» який перевозив небезпечний вантаж та не пред`явив для перевірки реєстраційний документ на даний тз та поліс обов`язкового страхування власників наземних тз, чим порушив п.п.2.1 А ПДР України - керування тз особою, яка не має права керування таким тз, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн.

З зазначеною постановою позивач не згоден та вважає її незаконною, оскільки він не відмовлявся пред`явити для перевірки реєстраційний документ на даний тз та поліс обов`язкового страхування власників наземних тз, а вказав що пред`явить зазначені документи працівнику поліції після того як останній вкаже причину зупинки. Також, позивач заперечував проти наявного в матеріалах справи відео з фіксацією події від 04.04.2020 року, оскільки в оскаржуваній постанові не зазначено, що така відеофіксація відбувалася.

Суд з такими твердженнями позивача погодитися не може, з огляду на нступне.

Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху чч. 1,2, 4 ст. 126 КУпАП.

Ч. 1 ст. 126 КУпАП встановлено, у разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі;

Згідно п. п. 2.4 «а» ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил, а також пред`явити для перевірки документи, визначені в п.п. 2.1.

Відповідно до п. 21.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

В п. 21.3. Закону вказано, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 , керував транспортним засобом VOLVOFM 400 НОМЕР_3 , тобто позивач відповідно до п. 2.1 ПДР України повинен був пред`явити такі документи: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суд не погоджується з думкою позивача, що поліцейський був зобов`язаний вказати причину його зупинки, оскільки, аналіз норм п. 21.1 та 2.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко вказує, що на вимогу відповідача по справі, ОСОБА_1 був зобов`язаний пред`явити для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування.

Також позивач заперечував проти доказів в матеріалах справи, а саме диску, який наданий відповідачем разом з відзивом на позов. Так, ОСОБА_1 вказав, що при складанні працівником поліції постанови від 04.04.2020 року, не було зазначено, що така відеофіксація відбувалася, а тому диск не може бути прийнятий судом як доказ.

Суд не може погодитися з даним твердженням, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Чч 1-3 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КАС Украни, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Ч. 5. Ст. 162 КАС України, встановлено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем отримано увалу про відкриття провадження по справі 28.05.2020 року та 12.06.2020 року направлено до суду відзив, тобто строк у розумінні ст. 163 КАС України для подачі відзиву з наявними доказами відповідачем не порушено.

Дослідивши вказаний диск, судом встановлено, що позивач знаходився в транспортному засобі VOLVOFM 400 HP. При зверненні поліцейського Ніцевич Ю.В. до ОСОБА_1 останній ігнорував відповідача, розмовляючи по телефону, а потім взагалі закрив вікно. Згодом на чергову вимогу поліцейського пред`явити документи ОСОБА_1 відповів відмовою.

Суд вважає, що даний диск є належним доказом по справі, в якому висвітлені фактичні обставини справи та встановлена наявність адміністративного правопорушення в діях позивача, який спростовує доводи позивача, щодо необґрунтованості винесення постанови за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Водночас, на думку позивача, він мав право не пред`являти документи на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною. Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи. Така, правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 25.09.2019 року по справі справа №127/19283/17. Зокрема, Верховний Суд наголосив, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення (непред`явлення на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування) мали місце, що підтверджується доказами суд вважає що постанова ЕАК № 2342614 від 04.04.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 126 КУпАП, ст.ст. 9, 72-77, 79, 241-246, 250, 251, 255, 293-295 КАС України, «Правилами дорожнього руху України», -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 2 роти Батальйону № 1 УПП в Житомирській області, молодшого лейтенанта поліції Ніцевича Юрія Володимировича, третя особа: Департамент патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський