Справа № 160/11558/20
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року Справа № 160/11558/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЖЕНЕВА" про визнання протиправними та скасування постанов від 06.07.2020р. та від 09.07.2020р. у ВП №62476540, -

ВСТАНОВИВ:

22.09.2020р. ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЖЕНЕВА" та просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження №62476540 від 06.07.2020р.;

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.07.2020р. за виконавчим провадженням №62476540 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "ЖЕНЕВА" заборгованості у сумі 77921,39 грн., витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 1000,00 грн. та основної винагороди приватного виконавця у сумі 7792,14 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувані постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження №62476540 від 06.07.2020р. та про звернення стягнення на заробітну, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.07.2020р. є протиправними, винесені з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та є такими, що підлягають скасуванню, оскільки за приписами ст.24 Закону №1404 чітко встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи та вчиняє виконавчі дії лише за місцезнаходженням боржника або за місцезнаходженням його майна, тоді як згідно паспорту місцезнаходження позивача зареєстровано за адресою: вул. Достоєвського, буд.27, м. Дніпро, 49010; в м. Києві позивач не проживав та не проживає, майна в м. Києві не має, будь-яких рахунків, відкритих в ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», на яких би знаходились грошові кошти в м. Києві не має; матеріали виконавчого провадження №62476540 не містять належних доказів на підтвердження того, що місцезнаходженням боржника або його майна є місто Київ, а також і не містять доказів, що на дату прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2020р. у відповідача були підстави для прийняття до виконання виконавчого напису №3799, виданого 20.06.2020р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на постанову Верховного Суду від 25.06.2019р. у справі №826/7969/16.

Ухвалою суду від 07.10.2020р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, поновлено позивачеві строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 19.10.2020 згідно до ч.2, ст.12, ч.4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідача до 13.10.2020р. включно надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.35).

Наведену ухвалу суду від 07.10.2020р. разом із копіями позовної заяви, уточненого позову та доданими до них документами, відповідач отримав 07.10.2020р. засобами електронного зв`язку у відповідності до вимог ч.2 ст.269 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.39), проте, у строк встановлений судом, відзиву на позов відповідачем подано не було.

Третя особа ухвалу суду від 07.10.2020р. разом із копіями позовної заяви та доданими до неї документами, отримала 07.10.2020р. засобами електронного зв`язку у відповідності до вимог ч.2 ст.269 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.39).

Частинами 1, 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, дана справа вирішується 19.10.2020р., тобто у межах строку визначеного ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі розгляду адміністративної справи за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича від 06.07.2020р. було відкрито виконавче провадження ВП №62476540 за виконавчим написом №3799 від 20.06.2020р., виданим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення з боржника, яким є: ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» заборгованості в розмірі 77921,39 грн., що підтверджується змістом копії вказаної постанови (а.с.14-15).

В подальшому, 09.07.2020р. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Романом Васильовичем у виконавчому провадженні ВП №62476540 була прийнята постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, що підтверджується копією відповідної постанови, наявною у справі (а.с.16-17).

Правомірність прийняття оскаржуваних постанов про відкриття виконавчого провадження №62476540 від 06.07.2020р. та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.07.2020р. за виконавчим провадженням №62476540 є предметом розгляду у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно до п.3 ч.1 ст.3 Закону №1404 примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Частинами 1, 2 ст.5 Закону №1404 передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону №1404 приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 2 червня 2016 року №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон №1403).

Статтею 1 Закону №1403 встановлено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 Закону №1403 у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частинами першою, другою статті 25 Закону №1403 визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя; приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Пунктом 1 розділом ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802; далі - Інструкція № 512/5) визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Аналіз зазначених норм у сукупності дає підстави дійти висновку, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або виходячи з місцезнаходження майна боржника.

Наведена правова позиція узгоджується також із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постанові від 30.04.2020р. у справі №580/3311/19, яка підлягає обов`язковому застосуванню адміністративним судом за приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, як встановлено судом із наявних в матеріалах справи документів, ОСОБА_1 з 10.12.2001р. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта позивача, наявною у справі (а.с.8-10).

У оспорюваній постанові про відкриття виконавчого провадження №62476540 від 06.07.2020р., зазначено наступні адреси позивача (боржника): АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_3 (а.с.14-15).

Разом з тим, доказів знаходження / перебування боржника (позивача) за адресою: АДРЕСА_3 , або за іншою адресою, розташованою у м. Києві на момент прийняття відповідачем оспорюваних постанов або доказів на підтвердження наявності у позивача (боржника) будь-якого майна (наявність коштів на рахунках) у м. Києві (в межах виконавчого округу відповідача) судом не встановлено, а відповідачем суду не надано.

Також, матеріали справи не містять, а відповідачем суду не надано і доказів наявності у позивача (боржника) рахунків, відкритих в банківських (фінансових) установах міста Києва, станом на момент розгляду даної справи (19.10.2020р.).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що прийнявши до виконання виконавчий напис приватного нотаріуса Горай О.С. №3799 від 20.06.2020р., за яким боржником є фізична особа, місце проживання якої ( АДРЕСА_1 ) не належить до виконавчого округу відповідача (м. Київ), та відкривши за таким виконавчим документом виконавче провадження №62476540 згідно оспорюваної постанови, відповідач допустив порушення вимог ст.24 Закону №1404 та ст.25 Закону №1403 щодо місця виконання виконавчого напису та правил територіальних меж діяльності приватного виконавця, а тому оскаржувані постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича від 06.07.2020р. про відкриття виконавчого провадження №62476540 та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.07.2020р. за виконавчим провадженням №62476540 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідна правова позиція також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у його постанові від 30.04.2020р. у справі №580/3311/19.

За приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних, достатніх і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність прийняття оспорюваних постанов від 06.07.2020р. про відкриття виконавчого провадження №62476540 та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.07.2020р. за виконавчим провадженням №62476540 з урахуванням вищенаведених встановлених судом обставин, аналізу вищенаведених норм Закону №1404 та вищенаведеної позиції Верховного Суду.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність прийняття відповідачем оспорюваних постанов від 06.07.2020р. про відкриття виконавчого провадження №62476540 та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.07.2020р. за виконавчим провадженням №62476540, суд приходить до висновку, що приймаючи оспорювані постанови, відповідач діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За таких обставин, слід дійти висновку, що, прийнявши вищенаведені оспорювані постанови, відповідач допустив порушення прав та інтересів позивача, а тому такі порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними та скасування оспорюваних постанов від 06.07.2020р. про відкриття виконавчого провадження №62476540 та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.07.2020р. за виконавчим провадженням №62476540.

При прийнятті даного рішення, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з наведеного, та приймаючи до уваги наявність обґрунтованих підстав для задоволення даного адміністративного позову повністю, слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанцій №ПН2273125, №ПН2273117 від 22.09.2020р. у загальному розмірі 1681 грн. 60 коп. (а.с.6,7,21,22).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 78, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262, 268-287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЖЕНЕВА" про визнання протиправними та скасування постанов від 06.07.2020р. та від 09.07.2020р. у ВП №62476540 - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про відкриття виконавчого провадження №62476540 від 06.07.2020р.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.07.2020р. за виконавчим провадженням №62476540.

Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича (02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, 6, офіс 31; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1681 грн. 60 коп. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна грн. 60 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення відповідно до вимог статті 295, 287 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва