Справа № 949/774/20
Суддя: Оборонова І.В.
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №949/774/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року Дубровицький районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: Подіка Ф.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Інспектора Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції Подіка Федора Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить визнати дії Інспектора Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції Подіка Федора Петровича протиправними та скасувати постанову серії БАА №229476 від 29 червня 2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 червня 2020 року інспектором Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області лейтенантом поліції Подіком Федором Петровичем відносно нього було винесено постанову серії БАА №229476, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень. Відповідно до вказаної постанови позивач визнаний винним у тому, що він не надав переваги в русі пішоходам, які знаходилися на пішохідному переході, чим порушив вимоги п.18.1 ПДР України.

Із вказаною постановою позивач не згідний, оскільки 29 червня 2020 року об 11 год. 40 хв., рухаючись по вул. Шевченка в м.Дубровиця на автомобілі "DAEWOO LANOS", з державним номерним знаком НОМЕР_1 , його зупинив екіпаж працівників патрульної поліції на службовому авто.

Підійшовши до його автомобіля, співробітник поліції не представився та висловив вимогу пред`явити йому документи і сказав, що він порушив вимоги п.18.1 ПДР України, а саме: рухаючись по вул.Шевченка в м.Дубровиця, не надав переваги в русі пішоходам, які знаходилися на пішохідному переході. На що ОСОБА_1 пояснив, що під час руху транспортного засобу жодних порушень Правил дорожнього руху не вчиняв та просив пояснити, в чому полягала суть вчиненого адміністративного правопорушення. Крім того, просив назвати особи пішоходів, яким він не надав переваги в русі та надати докази, що підтверджують вчинення ним вищевказаного порушення. Однак, на його зауваження поліцейський Подік Ф.П. не зважав та пред`явив вимогу надати всі документи, а саме: водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Пред`явивши на вимогу поліцейського водійське посвідчення серії НОМЕР_2 від 27.12.2017, позивач попросив ознайомити його з доказами правопорушення. Однак, жодних доказів надано не було. Після цього, інспектор поліції - ОСОБА_2 сів в службове авто і почав заповнювати якийсь бланк. При цьому, покази свідка, який знаходився з позивачем в автомобілі, не були взяті до уваги та було відмовлено у отриманні його свідчень. Також позивач наполягав на перенесенні розгляду справи, але йому було відмовлено. Згодом поліцейський вийшов зі службового автомобіля та повідомив йому, що на нього складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Таким чином, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не було вирішено клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки та взагалі не було з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Позивач вважає, що своїми діями ОСОБА_2 грубо порушив вимоги ст.ст.278, 279 та 280 КУпАП, а також його право на захист, яке закріплено ст.268 КУпАП, ст.59, 63 Конституції України. Викладені в постанові факти не відповідають дійсності, а поліцейський при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували б його вину у скоєнні правопорушення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити із підстав зазначених вище.

Відповідач інспектор Подік Ф.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки постанову ним винесено правомірно та у спосіб, передбачений Законом.

Представник відповідача Головного управління національної поліції у Рівненській області в судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_1 -це її чоловік. 29 червня 2020 року, коли вони переїжджали пішохідний перехід по вулиці Шевченка в м.Дубровиця Рівненської області, то пішоходів на ньому не було. Згодом їхній автомобіль наздогнали працівники поліції та звинуватили ОСОБА_1 , що він не надав переваги в русі пішоходам, які знаходились на пішоходному переході. Після цього працівники поліції склали на нього постанову.

Заслухавши позивача, відповідача та свідка, дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 29 червня 2020 року інспектором Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області лейтенантом поліції Подіком Федором Петровичем відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову серії БАА №229476 у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, відповідно до якої, позивач о 11-35 год. 29 червня 2020 року, керуючи автомобілем марки "DAEWOO LANOS", з державним номерним знаком НОМЕР_1 , по вулиці Шевченка в м.Дубровиця Рівненської області, не надав переваги в русі пішоходам, які знаходилися на пішохідному переході, чим порушив вимоги п.18.1 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. (а.с.21).

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З оглянутого відеозапису, який було долучено відповідачем ОСОБА_2 , судом встановлено, що на відео зафіксовано, як по вулиці Шевченка в м.Дубровиця Рівненської області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "DAEWOO LANOS", що не оспорюється позивачем (а.с.37), не надав переваги в русі пішоходам, які знаходились на пішохідному переході.

Пунктом 18.1. Правил дорожнього руху, передбачено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Посилання позивача на те, що відповідачем порушено вимоги ст.ст. 278, 279 та 280 КУпАП, суд оцінює критично та вважає за необхідне зауважити, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення (постанова Верховного Суду від 22 травня 2020 року в справі № 825/2328/16).

Проте фактичні обставини справи та наданий відповідачем відеозапис події дають підстави для висновку про те, що суб`єктом владних повноважень не було порушено процедуру розгляду справи таким чином, щоб таке порушення могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме порушення п. 18.1 ПДР України, що свідчить про обґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 229476 від 29 червня 2020 року за ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Відповідачем обґрунтовано визнано позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП та правомірно накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., а доводи, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Інспектора Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції Подіка Федора Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області Оборонова І.В.