Справа № 640/22250/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «С К С» - Скока Володимира Сергійовича, Офісу великих платників податків ДПС на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2020 року (розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «С К С» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2019 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «С К С» (далі - позивач, ТОВ «С К С») звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Офісу великих платників податків ДПС (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Офісу великих платників податків ДПС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, яке оформлено протоколом №4 від 23.09.2019, в частині внесення/включення Товариства з обмеженою відповідальністю «С К С» () до переліку ризикових платників податків;

- зобов`язати Офіс великих платників податків ДПС виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «С К С» () з переліку ризикових платників податків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Офісом великих платників податків ДПС безпідставно включено Товариство з обмеженою відповідальністю «С К С» () до переліку підприємств, які відповідають Критеріям ризиковості платника податків, оскільки позивач не відповідає жодному з критеріїв ризиковості платника податків. У зв`язку з цим, оскаржуване рішення Комісії Офісу великих платників податків ДПС, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, в частині включення/внесення позивача до переліку підприємств, які відповідають Критеріям ризиковості платника податків, є протиправним та підлягає скасуванню, з огляду на що позивача необхідно виключити з переліку підприємств, які відповідають Критеріям ризиковості платника податків.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Офісу великих платників податків ДПС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації , яке оформлено протоколом № 4 від 23.09.2019, в частині внесення/включення Товариства з обмеженою відповідальністю «С К С» () до переліку ризикових платників податків.

Зобов`язано Офіс великих платників податків ДПС () виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «С К С» () з переліку ризикових платників податків.

24 грудня 2019 року від представника позивача надійшла заява про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог по справі.

Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «С К С» про стягнення з Офісу великих платників податків ДПС витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по справі - задоволено частково.

Стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «С К С» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 14Б, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн. (десять тисяч гривень).

В задоволенні іншої частини заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «С К С» про стягнення з Офісу великих платників податків ДПС витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по справі - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним додатковим судовим рішенням, преставником позивача та відповідачем у справі подано апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Ухвалюючи дододаткове судове рішення суд першої інстанції виходив із того, що враховуючи незначну складність даної справи, наявність достатньої кількості судової практики з вирішення даної категорії спорів, заперечення відповідача з приводу співрозмірності витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку, що витрати в розмірі 37 500, 00 грн., які позивач просить відшкодувати на його користь є неспіврозмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, а також результат вирішення даної справи Окружним адміністративним судом м. Києва, на переконання суду, доцільним буде відшкодування позивачеві витрат в розмірі 10 000, 00 грн.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 2 вказаної статті заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Так, суд апеляційної інстанції звертає увагу на положення ч. 1 ст. 132 КАС України, якими визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно із ч.ч.1, 3, 6, 7, 9 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно із ч.ч.1-5 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав до суду першої інстанції копію договору про надання правової допомоги від 30.03.2018, копію додаткової угоди до договору від 25.09.2019, акт приймання-передачі наданих послуг по договору від 30.03.2018.

Загальна вартість наданих Товариству Адвокатським об`єднанням «Правова та економічна безпека» послуг з правової допомоги відповідно до акта № б/н приймання-передачі наданих послуг від 10.12.2019 становить 37 500, 00 грн.

Позивач здійснив оплату послуг з правової допомоги у сумі 37 500,00 грн 23.12.2019 на підставі рахунку №75 від 10.12.2019, що підтверджено платіжним дорученням №4801 від 23.12.2019.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на пояснення відповідача, а саме на те, що останній наголошує на не співмірність заявлених позивачем до відшкодування витрат на правову допомогу зі складністю справи та обсягом виконаних робіт.

Проаналізувавши доводи сторін з приводу відшкодування позивачеві витрат на правову допомогу в розмірі 37 500, 00 грн., колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що адміністративна справа №640/22250/19 є справою незначної складності, розгляд якої відбувався в порядку у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Єдиний державний реєстр судових рішень містить значну кількість рішень судів з аналогічних спорів, що свідчить про наявність судової практики з вирішення вказаних спорів.

Так, в акті приймання-передачі наданих послуг по Договору про надання правової допомоги від 30.03.2018 по зазначено, що на підготовку позовної заяви по справі адвокатом було витрачено 6 годин, разом з тим, на переконання суду, обсяг робіт і час, витрачений на підготовку процесуального документа, є явно неспівмірними із складністю виконаних адвокатом робіт.

Окрім того, враховує та вважає обгрунтованими доводи відповідача відносно того, що подання адвокатського запиту від 25.09.2019 було здійснено не в рамках адміністративної справи №640/22250/19, а було подано до відкриття провадження у справі. Разом з тим, згідно з актом приймання-передачі наданих послуг, вказані послуги враховано в суму витрат, які позивач просить відшкодувати на його користь та розцінено в розмірі 7 000, 00 грн.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з правовою позицію, викладеною в постанові Верховного Суду у справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Таким чином, беручи до уваги незначну складність даної справи, наявність достатньої кількості судової практики з вирішення даної категорії спорів, заперечення відповідача з приводу співрозмірності витрат на правову допомогу, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що витрати в розмірі 37 500, 00 грн., які позивач просить відшкодувати на його користь є неспіврозмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Поряд з цим, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, а також результат вирішення даної справи Окружним адміністративним судом м. Києва, на переконання, доцільним буде відшкодування позивачеві витрат в розмірі 10 000, 00 грн.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 250, 251, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «С К С» - Скока Володимира Сергійовича, Офісу великих платників податків ДПС - залишити без задоволення, а додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

М.І. Кобаль