Справа № 460/3033/19
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/3033/19 пров. № А/857/7016/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Гербут Н.М.,

позивач: не з`явився,

відповідач: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 460/3033/19 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

суддя в 1-й інстанції Друзенко Н.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 28.12.2019,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Рівненській області звернулося в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за податковим боргом в розмірі 43483,93 грн..

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у відповідача існує заборгованість в розмірі 43483,93 грн., в тому числі: з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів у розмірі 29895,21 грн., та з мита на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами у розмірі 13588,72 грн., яка виникла за результатами донарахованого основного платежу та штрафних санкцій за актом перевірки поточного року та податкових повідомлень-рішень, а також нарахованої пені. Відповідачем самостійно у встановлені законом терміни суми грошових зобов`язань у повному обсязі сплачені не були, надіслана податкова вимога не виконана, а тому податковий орган звернувся про стягнення податкового боргу в судовому порядку.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 до Державного бюджету України податковий борг в сумі 43483,93 грн., та зобов`язано перерахувати: податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів (код 14070100) в сумі 29895,21 грн. одержувач: УК у м.Рівному/м.Рівне/14070100 , код банку 899998, Казначейство України, р/рUА1517002, бюджетний рахунок 7002; мито на нафтопродукти, транспортні засоби та шини до них, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності в сумі (код 15010500) в сумі 13588,72 грн. одержувач: УК у м.Рівному/м.Рівне/15010500 , код банку 899998, Казначейство України, р/р UА8517002, бюджетний рахунок 7002.

Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 28.03.2019 по 29.03.2019 ревізором-інспектором ГУ ДФС у Рівненській області проведена документальна невиїзна перевірка дотримання громадянкою ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України товару з поданням митної декларації від 02.08.2018 №UA205090/2018/061737. Результати перевірки оформлені актом №783/1700-13-04/ НОМЕР_1 від 11.04.2019 (а.с.12-14). Акт надіслано на адресу ОСОБА_1 1104.2019 і отримано адресатом 24.04.2019 (а.с.17).

За результатами перевірки встановлено порушення статті 49, частини 1 статті 51, статті 52, частини 2 статті 53, статті 257, частини 1 та 2 статті 270, частини 1 статті 272, частини 2 статті 277, статті 278, статті 289 Митного кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті мита на загальну суму 9618,14 грн.; пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 21159,93 грн..

На підставі зазначеного акта перевірки 24.04.2019 ГУ ДФС у Рівненській області винесено податкові повідомлення-рішення:

- №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів» на 26449,91 грн., в тому числі 21159,93 грн. за податковими зобов`язаннями та 5289,98 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.16 на звороті);

- №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «мито на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами» на 12022,68 грн., в тому числі 9618,14 грн. за податковими зобов`язаннями та 2404,54 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.16).

Податкові повідомлення-рішення надіслані на адресу ОСОБА_1 24.04.2019 і вручені адресату 02.05.2019 (а.с.15), однак відповідачем не оскаржувались ні в адміністративному, ні в судовому порядку, а тому набули статусу податкового боргу.

Згідно з даними облікових карток платника податків за ОСОБА_1 з 12.05.2019 обліковується недоїмка з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів в загальному розмірі 29895,21 грн., в тому числі: 21159,93 грн. податкове зобов`язання, 5289,98 грн. - штрафна (фінансова) санкція та 3445,30 грн. пеня (а.с.10) та недоїмка з митних платежів в загальному розмірі 13588,72 грн., в тому числі 9618,14 грн. податкове зобов`язання, 2404,54 грн. - штрафна (фінансова) санкція та 1566,04 грн. пеня (а.с.9).

05.06.2019 відповідачу органом ДФС була направлена податкова вимога форми «Ф» №4554-17 на загальну суму податкового боргу 43483,93 грн. (а.с.11), яка отримана ОСОБА_1 13.06.2019 (а.с.11), нею не оскаржена і не виконана.

Враховуючи зазначенні обставини контролюючий орган звернувся з даним позовом до суду з метою стягнення податкового боргу платника податку фізичної особи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що беручи до уваги той факт, що відповідач належними доказами не довів факту погашення узгодженої суми заборгованості у загальному розмірі 43483,93 грн., позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 цього Кодексу передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

За правилами пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Поряд з цим, пунктом 53.4 цієї статті передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з п. 129.1 ст. 129 ПК України при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом розпочинається нарахування пені. Також нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Відповідно до пункту 57.3. статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

В матеріалах справи відсутні, а сторонами не надано будь-яких доказів того, що відповідачем на час розгляду справи судом першої інстанції податкові повідомлення-рішення оскаржувались в адміністративному чи в судовому порядку, відтак колегія суддів констатує, що такі грошові зобов`язання, в тому числі зі сплати штрафних санкцій, визначені вказаними рішеннями, набули статусу узгоджених і підлягали сплаті в бюджет.

Так, нормами підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, є податковим боргом.

Відповідно до статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1).

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п. 59.3).

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4).

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (пункту 59.5).

Матеріалами справи податковий борг відповідача в сумі 43483,93 грн. повністю підтверджено (а.с.6-8), а доказів сплати чи часткового погашення заборгованості зазначеної вище суми податкового боргу відповідачем суду не надано.

Підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Враховуючи встановлену відсутність підтвердження відповідачем погашення узгодженої суми заборгованості у загальному розмірі 43483,93 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов підлягає повному задоволенню.

Відносно покликань ОСОБА_1 на те, що станом на день звернення із апеляційною скаргою податкові повідомлення-рішення перебувають на оскарженні у Рівненському окружному адміністративному суді (справа №460/3869/20), слід зазначити, що з огляду на несвоєчасне звернення платника податку до суду податкове зобов`язання є узгодженим і підлягає сплаті.

Крім того, у разі позитивного вирішення справи 460/3869/20 на користь платника податків відповідне податкове повідомлення вважатиметься відкликаним на підставі пп.60.1.4 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України, а сплачені (стягнуті) на погашення такого податкового боргу суми можуть за відповідних обставин набути статус надмірно сплачених і підлягатимуть поверненню платникові податків у порядку, визначеному ст. 102 ПК України.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі №460/3033/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 15 жовтня 2020 року.