Справа № 580/3444/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3444/20 Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Аліменка В.О., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгена Анатолійовича на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 р. адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгена Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому просила визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Є.А. від 14.11.2019 р. ВП № 60618449 про стягнення з боржника основної винагороди.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

На переконання ОСОБА_1 , оскільки Бурмагою Є.А. , як приватним виконавцем, не було забезпечено фактичного виконання виконавчого напису нотаріуса, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки фактично не відбулося, у відповідача були відсутні підстави для стягнення основної винагороди.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 р. адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Є.А. від 14.11.2019 р. ВП № 60618449 про стягнення з боржника основної винагороди.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом попередньої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Зокрема, скаржник звертає увагу на те, що за змістом частини 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів..

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом попередньої інстанції встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Є.А. від 14.11.2019 р. відкрито виконавче провадження ВП № 60618449 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди І.В. № 446 від 02.02.2011 р. про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

У цей же день відповідачем прийнято постанову ВП № 60618449 про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 18 643 грн. 08 коп.

Також, 14.11.2019 р. відповідачем винесено постанову про арешт майна боржника, а 27.11.2019 р. - постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Є.А. від 23.12.2019 р. призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання Товарна біржа «Універсальна».

14 липня 2020 р. стягувач - АТ «Альфа Банк» звернувся до відповідача із письмовою заявою про повернення виконавчого документа з огляду на те, що ОСОБА_1 сплачена заборгованість за кредитним договором.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Є.А. від 14.07.2020 р. виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою від 16.07.2020 р. відповідач відкрив виконавче провадження ВП № 62595981 з виконання постанови про стягнення з боржника основної винагороди за постановою від 14.11.2019 р. ВП № 60618449.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (надалі за текстом - «Закон № 1404-VIII») виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 5 Закону №1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приписами статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною четвертою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з частиною третьою статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно з частиною першою статті 31 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон №1403-VIII) визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до частин другої, третьої та четвертої статті 31 Закону №1403-VIII винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частина п`ята статті 31 Закону №1403-VIII передбачає, що якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (частина шоста статті 31 Закону №1403-VIII).

Відповідно до частини сьомої статті 31 Закону №1403-VIII приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

На виконання статті 31 Закону №1403-VIII постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 року № 643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок № 643).

Відповідно до пункту 19 Порядку № 643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкції № 512/5), вона розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню підлягають виконавчі документи, визначені у статті 3 Закону. Заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа та квитанцією про сплату авансового внеску, крім випадків, коли стягувач звільняється від сплати авансового внеску відповідно до частини другої статті 26 Закону та у разі виконання рішення Європейського суду з прав людини (пункт 1, 3 Інструкції № 512/5).

З огляду на вимоги наведених норм, початком примусового виконання відповідного виконавчого документу є подання стягувачем відповідної заяви про примусове виконання рішення, що є наслідком відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення шляхом винесення постанови, в тому числі про стягнення основної винагороди із зазначенням відсотка суми, що підлягає стягненню. Визначення розміру винагороди пов`язане з фактом початку примусового виконання за виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, що 14.11.2019 р. відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60618449 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди І.В. № 446 від 02.02.2011 р. Тобто, розпочато примусове виконання виконавчого напису за виконавчим документом.

У цей же день, відповідачем прийнято постанову ВП № 60618449 про стягнення з боржника основної винагороди.

Колегія суддів зазначає, що винесення постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця, пов`зується з початком примусового виконання. Початок примусового виконання рішення виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди. Винесення постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження, в силу частини сьомої статті 31 Закону №1403-VIII, є обов`язком приватного виконавця.

Відтак, приватним виконавцем правомірно одночасно з відкриттям виконавчого провадження ВП №60618449 винесено постанову про стягнення основної винагороди.

За такого правового регулювання та обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що відкриваючи виконавче провадження ВП №60618449 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса № 446 від 02.02.2011 р. та ухвалюючи одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної винагороди, приватний виконавець діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, яке регулює спірні правовідносини. Тому жодних правових підстав для визнання протиправною та скасування спірної постанови відповідача від 14.11.2019 р. немає.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що хоча у даному випадку позивачем оскаржується постанова від 14.11.2019 р. ВП №60618449, проте фактично ставиться під сумнів право приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Є.А. на отримання основної винагороди за відсутності факту виконання виконавчого документу.

При цьому, питання правомірності винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №62595981 від 16.07.2020 р. з примусового виконання постанови про стягнення з боржника основної винагороди № 60618449 позивачем на розгляд суду не ставиться, а тому не є предметом розгляду в межах даної справи.

З урахуванням наведеного, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгена Анатолійовича задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.О.Аліменко

суддя О.М.Оксененко