Справа № 520/9490/2020
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 р. № 520/9490/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу № 520/9490/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби в Харківській області про визнання протиправним рішення та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати протиправним рішення ГУ ДПС України в Харківській області в формі відповіді від 26.05.2020 № 9526/ФОП/20-40-57-06-20 про відмову в поверненні надмірно сплаченого в 2019 році ЄСВ в сумі 11016,00 грн; стягнути з Державного бюджету України в особі Головного управління Державного Казначейства України в Харківській області на користь адвоката ОСОБА_1 (рахунок № НОМЕР_1 у філії Харківського обласного управління АТ "Ощадбанк" МФО 351823) надміру або помилково сплачені кошти у сумі 11016,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішення ГУ ДПС України в Харківській області № 9526/ФОП/20-40-57-06-20 від 26.05.2020 про відмову в поверненні надмірно сплаченого в 2019 році єдиного соціального внеску в сумі 11016,00 грн є протиправним, а тому, підлягає скасуванню. Також, ОСОБА_1 вказав, що має право на повернення помилково сплачених коштів з єдиного соціального внеску у сумі 11016,00 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 відкрито спрощене провадження по даній справі та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

04.09.2020 представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. У вказаному відзиві представник податкового органу зазначив, що в спірних правовідносинах відповідач діяв з дотриманням норм чинного законодавства, а тому, оскаржуване рішення є правомірним; підстав для повернення ОСОБА_1 з єдиного соціального внеску у сумі 11016,00 грн відсутні.

14.09.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що твердження відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву є помилковими.

В період з 05.10.2020 по 09.10.2020 суддя Мороко А.С. проходила навчання в Національній школі суддів України.

В період з 12.10.2020 по 14.10.2020 суддя Мороко А.С. перебувала у відпустці.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 627, виданого 17.09.2014 Симонов Анатолій Анатолійович є адвокатом.

З трудової книжки серії НОМЕР_2 вбачається, що позивач протягом 2019 року працював юрисконсультом в ТОВ "Хімтрейд Менеджмент". В липні 2019 року ОСОБА_1 в якості співзасновника увійшов до складу адвокатського об`єднання "Віленко і партнери", що підтверджується витягом з Єдиного реєстру адвокатів України.

У довідці ТОВ "Хімтрейд Менеджмент" № 0610/20 від 06.10.2020 зазначено, що дохід за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 склав 87397,21 грн, з них сплачено ЄСВ 22 % в розмірі 19227,38 грн.

Відповідно до квитанцій: № 3 від 09.04.2019, № 3 від 04.07.2019, № ПН697 від 03.10.2019, № 3 від 06.12.2019 позивачем сплачено єдиний соціальний внесок до бюджету України в якості самозайнятої особи за 4 квартали 2019 року в загальному розмірі 11016,00 грн. При цьому, матеріалами справи підтверджується, що за 2019 рік ОСОБА_1 окремо від трудової діяльності адвокатську діяльність не вів, доходів не отримував.

В грудні 2019 року та в березні 2020 року позивач звертався із відповідними заявами до Київського управління ГУ ДПС у Харківській області про повернення помилкового сплаченого єдиного соціального внеску в розмірі 11016,00 грн, однак, відповіді на вказані заяви податковий органам надані не були.

В квітні 2020 року ОСОБА_1 подана до Головного управління ДПС у Харківській області скарга на бездіяльність Київського управління ГУ ДПС України в Харківській області, що виражена у залишенні без відповіді та будь-якого реагування заяви про повернення надмірно сплаченого в 2019 році єдиного соціального внеску.

Листом № 9526/ФОП/20-40-57-06-20 від 26.05.2020 відповідачем відмовлено позивачу в поверненні надмірно сплаченого в 2019 році єдиного соціального внеску в сумі 11016,00 грн з причини наявності в інтегрованій картці станом на 23.01.2020 заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 3964,06 грн.

Також, судом встановлено, що податковим органом стосовно позивача складались наступні вимоги про сплату боргу (недоїмки): № Ф-961-57 від 10.01.2019 на суму 8448,00 грн; № Ф - 961-57 від 05.11.2019 на суму 5693,82 грн, № Ф-961-57 від 15.01.2020 на суму 6903,68 грн; № Ф - 961-57 від 12.02.2020 на суму 3964,06 грн.

У відзиві на позовну заяву представником відповідача вказано, що заборгованість в розмірі 3964,06 грн утворилась на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № від 29.05.2019.

При цьому, суд звертає увагу на те, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 по справі № 520/4858/19, яке набрало законної сили 10.03.2020, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування вимоги - задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Харківській області по нарахуванню ОСОБА_1 недоїмки по сплаті ЄСВ за 2017 рік. Скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.01.2019 № Ф-961-57.

Не погоджуючись із тим, що податковий орган не повернув ОСОБА_1 помилкового сплачений єдиний соціальний внесок в розмірі 11016,00 грн, позивач звернувся до суд з даним позовом.

Щодо вирішення справи по суті, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст.14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України дає визначення поняттю «працівник» це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону;

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI від 5 липня 2012 року (далі Закон №5076-VI) адвокатська діяльність незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону №5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Статтею 13 Закону № 5076-VI визначено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 (далі Закон № 2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI до платників єдиного внеску віднесено також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI (у редакції закону на час виникнення спірних правовідносин) єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

У той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення незалежної професійної діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом № 2464-VI не врегульовано.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, адвокати, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Тобто, особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Сплата єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і мають свідоцво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах у межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року по справі №1 60/3114/19.

Як вже зазначалось судом, позивач протягом 2019 року працював адвокатом в ТОВ "Хімтрейд Менеджмент". У довідці ТОВ "Хімтрейд Менеджмент" № 0610/20 від 06.10.2020 зазначено, що дохід за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 склав 87397,21 грн, з них сплачено ЄСВ 22 % в розмірі 19227,38 грн.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що у ОСОБА_1 був відсутній обов`язок сплачувати самостійно єдиний внесок, оскільки єдиний внесок було сплачено за нього його роботодавцем АТ "Хімтрейд Менеджмент". Тобто, позивачем помилково було сплачено єдиний соціальний внесок за 2019 рік у сумі 11016,00 грн.

Процедура зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску визначена Порядком зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 р. №6 (далі за текстом Порядок №6).

Відповідно до пп.1 п.5 Порядку № 6 повернення Коштів здійснюється у випадках: надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719.

Згідно з п.6 Порядку № 6 повернення Коштів здійснюється на підставі заяви Платника про таке повернення.

З огляду на п.7 Порядку № 6 у разі надходження Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації Заяви проводить перевірку наданої Платником інформації.

Заява залишається без задоволення у таких випадках: невідповідність Заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку; недостовірність викладеної у Заяві Платника інформації; подання Заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску; наявність у Платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій.

У разі відмови в задоволенні Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 Платнику єдиного внеску підрозділом органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, надається повідомлення за підписом посадової особи із зазначенням причин відмови.

У разі задоволення Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, передає Заяву з відміткою про підтвердження повернення Коштів до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення обліку платежів та складання звітності.

Підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення обліку платежів та складання звітності, у строк не більше ніж три робочих дні з дня отримання Заяви з відміткою про підтвердження повернення Коштів на підставі даних інформаційної системи готує висновок за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку та два примірники Реєстру висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Висновки реєструються в журналі обліку висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку та протягом одного робочого дня від дати їх реєстрації разом з примірником Реєстру висновків передаються до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку.

Пунктом 8 Порядку № 6 визначено, що на підставі Висновку та у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його реєстрації підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня оформлює розрахунковий документ на повернення Коштів з рахунку 3719, на який їх було сплачено, та направляє його відповідному управлінню (відділенню) Державної казначейської служби України у районі, районі у місті, місті обласного, республіканського значення.

Управління (відділення) Казначейства на підставі розрахункового документа органу доходів і зборів нижчого рівня перераховує Кошти за рахунок поточних надходжень за день з відповідного рахунку 3719 на рахунок Платника, зазначений у Заяві, відкритий у банку або органі Казначейства.

Враховуючи те, що судовим розглядом встановлено, що позивач звертався до податкового органу із відповідною заявою про повернення йому помилкового сплаченого єдиного соціального внеску в розмірі 11016,00 грн, однак, контролюючим органом таку заяву розглянуто не було у відповідності до норм чинного законодавства України, суд, зважаючи на приписи ч.2 ст.9 КАС України та з метою захисту прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області звернутись до Головного управління Державної казначейської служби в Харківській області із висновком про повернення ОСОБА_1 помилкового сплаченого єдиного соціального внеску в розмірі 11016,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) до до Головного управління ДПС у Харківській області (місцезнаходження: вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків, 61057, ідентифікаційний код - 43143704), третя особа: Головне управління Державної казначейської служби в Харківській області (місцезнаходження: вул. Бакуліна, буд. 18, м. Харків, 61024, ідентифікаційний код - 37874947) про визнання протиправним рішення та стягнення коштів - задовольнити.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області звернутись до Головного управління Державної казначейської служби в Харківській області із висновком про повернення ОСОБА_1 помилкового сплаченого єдиного соціального внеску в розмірі 11016 (одинадцять тисяч шістнадцять) грн 00 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код - 43143704) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справа розглядалась в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.С. Мороко