Справа № 300/2540/19
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"15" жовтня 2020 р. справа № 300/2540/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Микитюка Р.В.
за участю секретаря судового засідання - Костюк О.С.,
представників позивача - Романіва М.І., Сторожука А.Л.,
представника відповідача Івано-Франківської міської ради - Буджака В.М.,
представника відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області - Запухлого Р.В.,
представників третьої особи ГО "Івано-Франківська обласна спілка учасників та інвалідів АТО" - Абрам`юка А.І., Петришина С.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до Івано-Франківської міської ради, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ГО "Івано-Франківська обласна спілка учасників та інвалідів АТО"
про визнання протиправним і скасування п.29 рішення Івано-Франківської міської ради від 25.04.2019 року №91-25, п.9.2 рішення Івано-Франківської міської ради від 07.06.2019 №140-26, п.18 рішення Івано-Франківської міської ради від 18.12.2019 №404-34, визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,-
Романів М.І. в інтересах ОСОБА_1 , 23.12.2019 звернувся до суду з позовом до Івано-Франківської міської ради про визнання протиправним і скасування п.29 рішення Івано-Франківської міської ради від 25.04.2019 року №91-25 та зобов`язання до вчинення дій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.12.2019 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статтям 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків (т.1, а.с. 83-85).
09.01.2020 представником позивача зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуті, відтак ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (т.1, а.с. 99-100).
03.02.2020 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника Івано-Франківської міської ради про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 04.02.2020 клопотання представника Івано-Франківської міської ради від 03.02.2020 про розгляд справи №300/2540/19, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін задоволено, призначено розгляд справи з повідомлення (викликом) сторін (т.1, а.с. 124-125).
Ухвалою суду від 04.03.2020 залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ГО "Івано-Франківська обласна спілка учасників та інвалідів АТО" (т.1, а.с.155-156).
На адресу суду представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, яку протокольною ухвалою суду від 12.05.2020 прийнято.
Ухвалою суду від 12.05.2020 залучено до участі у даній справі в якості співвідповідача відділ Держгеокадастру у м. Івано-Франківську (т.2, а.с.78-79).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 замінено відповідача (співвідповідача) відділ Держгеокадастру у м. Івано-Франківську належним відповідачем Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області (т.2, а.с. 98-100).
Ухвалою суду від 23.06.2020 заяву представника ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ГО "Івано-Франківська обласна спілка учасників та інвалідів АТО" про визнання протиправним і скасування п.29 рішення Івано-Франківської міської ради від 25.04.2019 року №91-25, п.9.2 рішення Івано-Франківської міської ради від 07.06.2019 №140-26, п.18 рішення Івано-Франківської міської ради від 18.12.2019 №404-34, визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій, - задоволено частково.
Під час розгляду справи в судовому засіданні третьою особою заявлено клопотання про закриття провадження в адміністративній справі №300/2540/19. В обґрунтування зазначеного клопотання зазначено, що рішенням Івано-Франківської міської ради від 02.05.2019 за №135-19 "Про розгляд клопотань фізичних і юридичних осіб із земельних питань" Громадській організації "Івано-Франківська обласна спілка учасників та інвалідів АТО" надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в районі О. Кисілевської для будівництва багатоквартирних будинків інвалідам АТО.
Рішенням Івано-Франківської міської ради від 25.04.2019 за №91-25 громадянці ОСОБА_1 на АДРЕСА_2 , площею 0,0771 га, кадастровий номер земельної ділянки :08:010:0363 відмовлено в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (в натурі) на місцевості та передачі її у власність, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно п.4 додатку 5 до рішення 32 сесії Івано-Франківської міської ради від 08.11.2019 №302-32 Громадській організації "Івано-Франківська обласна спілка учасників та інвалідів АТО" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в районі вул. О. Кисілевської площею 0,2870 га (кадастровий номер :08:010:0441), для будівництва багатоквартирних будинків інвалідам АТО (цільове призначення згідно КВЦПЗ 02.03 для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку) з передачею в постійне користування. Право постійного користування зареєстроване в реєстрі речових прав 26.11.2019 за №34323641.

Приймаючи дані рішення Івано-Франківська міська рада, як орган місцевого самоврядування, відповідно до ст. ст. 142-145 Конституції України, ст. 12 Земельного кодексу України, п. 34, ст. 26 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" діяла як суб`єкт земельних правовідносин, що здійснює повноваження власника землі.

При здійсненні повноважень власника землі, орган місцевого самоврядування є не суб`єктом владних повноважень у розумінні статті 46 КАС України, а рівноправним суб`єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію свого права розпорядження землею. Отже, спори, в яких державні органи або органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, є приватноправовими.

В судовому засіданні представники третьої особи підтримали заявлене клопотання, просили провадження у справі закрити.

Представники позивача у судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання про закриття провадження у справі на підставі письмового заперечення. Зокрема, зазначили, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, надання дозволу чи відмова в затвердженні технічної документації із землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи не визначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі не заперечували.

Розглянувши клопотання про закриття провадження у справі, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

В свою чергу, під владними управлінськими функціями, що здійснюються на основі законодавства, зокрема на виконання делегованих повноважень, слід розуміти будь-які владні повноваження у рамках діяльності держави чи місцевого самоврядування, що не належать до законодавчих повноважень чи повноважень здійснювати правосуддя.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач; суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Обов`язковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акта індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обов`язковість його приписів для відповідного суб`єкта /суб`єктів/, дотримання якого забезпечується правовими механізмами.

Дії суб`єкта владних повноважень - активна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, частиною першою статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 ЗК України).

За правилами частини першої статті 123 ЗК України надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених статтею 122 цього Кодексу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (ч.2 ст.123 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (ч.3 ст.123 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч.6 ст.123 ЗК України).

Таким чином, із наведених норм можна зробити висновок, що набуття особами права власності на земельну ділянку відбувається поетапно - починаючи з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність.

Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом.

Відтак - правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення не підпадають під визначення приватноправових, оскільки, не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб.

При прийнятті такого рішення орган державної влади (орган місцевого самоврядування) виконує дозвільну функцію, що притаманна органу державної влади (органу місцевого самоврядування) у публічно-правових відносинах.

Тому, спір, в якому предметом розгляду є оскарження рішення про відмову в затвердженні технічної документації із землеустрою та спір, в якому предметом розгляду є оскарження дій суб`єкта владних повноважень щодо надання чи відмови у наданні такого дозволу є публічно-правовим.

Наведена правова позиція узгоджується із висновками Великої Палати Верховного суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах (питання предметної юрисдикції), які викладені в постанові від 17.10.2018 у справі №380/624/16-ц (провадження №14-301цс18).

Суд зазначає, що звертаючись до суду з позовом позивач не порушує питання щодо визнання за нею права власності на земельну ділянку, а заявляє вимоги про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке перешкоджає позивачу в реалізації законодавчо закріпленого права на безоплатне отримання земельної ділянки у власність.

Таким чином виникнення спірних правовідносин обумовлено протиправними діями/рішенням відповідача при вирішенні питання, яке в силу законодавчих приписів належить до його виключної компетенції, а тому законність таких дій/рішень (бездіяльності) органу місцевого самоврядування, підлягає перевірці адміністративним судом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №820/4149/17, від 06.02.2019 у справі №346/2888/16-а, від 13.02.2019 у справі №820/688/17, від 19.02.2020 у справі №591/5935/17.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №8, управління та розпорядження державним і комунальним майном є організаційно-правовою діяльністю суб`єктів владних повноважень - органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які здійснюють її шляхом прийняття актів з дотриманням встановленої процедури.

В той же час, Конституційний Суд України у рішенні від 01.04.2010 №10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.143 Конституції України, п.п. "а", "б", "в", "г" ст.12 Земельного кодексу України, п.1 ч.1 ст.17 КАС України, вирішив, що органи місцевого самоврядування у земельних відносинах з громадянами та юридичними особами, в тому числі щодо вирішення питань розпорядження, передачі у власність, у користування земельних ділянок, а також їх вилучення, виступають виключно як суб`єкти владних повноважень.

Земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень, пов`язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, належать до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Таким чином, з урахуванням викладеного, виходячи з предмету спірних правовідносин, зважаючи на наявність у відповідача у спірних правовідносинах визначальних ознак суб`єктів владних повноважень у розумінні пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність у переданому на вирішення суду спорі визначальних ознак справи адміністративної юрисдикції.

Зважаючи на вищенаведене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання третьої особи про закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 2, 4, 17, 19, 241, 248, 293, 294 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання третьої особи про закриття провадження у справі №300/2540/19 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ГО "Івано-Франківська обласна спілка учасників та інвалідів АТО" про визнання протиправним і скасування п.29 рішення Івано-Франківської міської ради від 25.04.2019 року №91-25, п.9.2 рішення Івано-Франківської міської ради від 07.06.2019 №140-26, п.18 рішення Івано-Франківської міської ради від 18.12.2019 №404-34, визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Микитюк Р.В.