Справа № 600/1377/20-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/1377/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюк О.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про накладення штрафу від 21 серпня 2020 року ВП №61531948 в розмірі 10200,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що не погоджується із прийнятою відповідачем постановою про накладення штрафу від 21 серпня 2020 року ВП №61531948 за невиконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року по справі №824/870/19-а, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки позивач повідомляв відповідача про виконання вказаного судового рішення, вказуючи у тому числі про те, що пенсія стягувачу ОСОБА_1 здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» від 22 серпня 2018 року №649 (далі Постанова №649). У зв`язку з цим позивач просив закінчити виконавче провадження по даній справі на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII.

Посилаючись також на пункт 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, вказував, що виплати пенсій здійснюються Головним управлінням виключно за рахунок коштів Фонду а інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат позивач не має. Посилаючись на судову практику в аналогічних правовідносинах, наголошував на тому, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника (в даному випадку - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області) не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення за таких обставин штрафу на боржника ще більш ускладнює його фінансове становище, тому відсутність бюджетного фінансування та коштів на виплату грошових сум є поважною причиною невиконання, яка унеможливлює проведення відповідних виплат. Таким чином, позивач вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для винесення оскаржуваної постанови, оскільки Постановою №649 врегульовано на законодавчому рівні порядок виплати заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету.

Ухвалою суду від 07 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 15 вересня 2020 року о 14 год. 00 хв.; встановлено відповідачу строк для подання відзиву; задоволено клопотання позивача та залучено до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_1 ; зобов`язано відповідача надати суду для огляду в судовому засіданні оригінали матеріалів виконавчого провадження ВП №61531948, а їх копії для долучення до справи.

Відповідач, не погоджуючись із позовними вимогами, подав до суду відзив на позову заяву, в якому вказав про законність вчинених ним дій, зокрема, у відповідності до положень статей 1, 18, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження». Посилався також на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року в аналогічній справі №600/1128/20-а, яким відмовлено у задоволенні адміністративного позову, предметом якого було визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. Наголошував на тому, що позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження поважності причин невиконання рішення суду щодо виплати перерахованої за рішенням суду суми. З урахуванням викладеного просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, не надала суду пояснень щодо позову. Жодних документів від неї станом на день прийняття рішення у справі не надходило.

Ухвалою суду від 15 вересня 2020 року зупинено провадження у справі №600/1377/20-а до набрання законної сили судовим рішенням справі №600/1235/20-а за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2020 року клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про поновлення провадження в адміністративній справі задоволено. Поновлено провадження у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови.

Згідно наявних у справі заяв від 15 вересня 2020 року представники позивача та відповідача просили суд розглядати справу в порядку письмового провадження.

Від третьої особи до суду жодних заяв не надходило.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, від представників позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, а третя особа не повідомила про причини неявки в судове засідання, то враховуючи положення частини першої, пункту 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності підстав для відкладення розгляду справи, передбачених частиною другою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на положення частини дев`ятої статті 205, частини третьої статті 268 та частини четвертої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року у справі №824/870/19-а, яке набрало законної сили, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області при проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року у розмірі 70% сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років на виконання постанови КМУ №103 в розмірі 80% від суми грошового забезпечення з 01.01.2018 року із врахуванням вже проведених виплат.

На виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року у справі №824/870/19-а видано виконавчий лист від 04 жовтня 2019 року про: зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років на виконання постанови КМУ №103 в розмірі 80% від суми грошового забезпечення з 01.01.2018 року із врахуванням вже проведених виплат.

На підставі заяви від 05 березня 2020 року про примусове виконання виконавчого листа №824/870/19-а, виданого 04 жовтня 2019 року, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) Самокіщуком М.Ю. 12 березня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61531948.

Листом від 07 квітня 2020 року №2400-0802-5/10398 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило, зокрема, відповідача про те, що на виконання вказаної вище постанови про відкриття виконавчого провадження Головним управлінням на виконання рішення суду по справі №824/870/19-а здійснено ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 в розмірі 80% від суми грошового забезпечення з 01 січня 2018 року із врахуванням вже проведених виплат. Розмір пенсії після проведеного перерахунку з 01 січня 2018 року склав 5825,98 грн, з 01 січня 2019 року - 7016,99 грн та розраховано борг з дати набрання законної сили судового рішення в сумі 719,85 грн. Перераховану суму пенсії та боргу стягувач отримав в листопаді 2019 року у новому розмірі згідно рішення суду. Наголошено на тому, що 22 серпня 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якою установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою, яким визначено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету. Під виконання даного порядку підпадають рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів. Таким чином, різниця між розміром пенсії, визначеним відповідно до постанови суду і розміром пенсії, обчисленим без урахування постанови суду, за період до набрання постанови законної сили в сумі 13131,15 грн включена до реєстру рішень суду, виконання яких здійснюються за окремою бюджетною програмою та буде направлено відповідну інформацію до Пенсійного фонду України для подальшого відпрацювання. З урахуванням наведеного та посилаючись на положення пункту 9 статті 27, пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області просило закінчити виконавче провадження №61531948 від 12 березня 2020 року у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду згідно з виконавчим документом.

У зв`язку з відсутністю станом на 04 серпня 2020 року підтверджуючих документів про виконання рішення суду у справі №824/870/19-а та виконавчого листа №824/870/19-а від 04 жовтня 2019 року, про що сформовано акт від 04 серпня 2020 року, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) Самокіщуком М.Ю. 05 серпня 2020 року на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову ВП №61531948 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області рішення суду.

З урахуванням того, що рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року у справі №824/870/19-а не виконано, що встановлено посадовою особою органу державної виконавчої служби на підставі акту від 21 серпня 2020 року, а також з урахуванням положень статей 75 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) Самокіщуком М.Ю. 21 серпня 2020 року винесено постанову про накладення штрафу ВП №61531948, якою за невиконання рішення суду накладено на боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області штраф на користь держави у розмірі 10200,00 грн.

Вказану постанову направлено відповідачем на адресу позивача разом із супровідним листом від 21 серпня 2020 року за вих.№3048/08.20.

Також 21 серпня 2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) Самокіщуком М.Ю. у відповідності до пункту 11 частини першої статті 39, статті 40, пункту 3 частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Водночас, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) Самокіщуком М.Ю. 21 серпня 2020 року направлено на адресу Чернівецького відділу поліції ГУ НП в Чернівецькій області повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, оскільки станом на 21 серпня 2020 року рішення Чернівецького окружного адміністративного суду №824/870/19-а Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області не виконано.

Судом встановлено, що згідно інформації з системи «Діловодство спеціалізованого суду» у провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду перебувала справа №600/1235/20-а за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Предметом спору у названій справі є постанова органу державної виконавчої служби у ВП №61531948 від 05 серпня 2020 року про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду у справі №824/870/19-а щодо не виплати перерахованої ОСОБА_1 пенсії.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року у справі №600/1235/20-а, яке набрало законної сили 29 вересня 2020 року, позов Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 05.08.2020 року ВП №61531948 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).

Статтею 1 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно частини першої статті 13 Закону №1404-VІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною четвертою статті 19 Закону №1404-VІІІ визначено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону №1404-VІІІ за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно статті 75 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу указаних норм вбачається, зокрема, що безумовною підставою для накладення штрафу є невиконання рішення суду без поважних причин у визначений строк, за умови, що судове рішення не виконане без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Поважними в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Як вбачається із матеріалів справи, 21 серпня 2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) Самокіщуком М.Ю. винесено постанову про накладення штрафу ВП №61531948, якою за невиконання рішення суду накладено на боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області штраф на користь держави у розмірі 10200,00 грн.

Водночас, дослідженням матеріалів справи встановлено, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року у справі №824/870/19-а, 09 жовтня 2019 року позивачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи із розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року №103, що підтверджується протоколом про перерахунок пенсії по пенсійній справі №N/А1523-СБУ.

Крім того, як вбачається із доданого до матеріалів справи листа від 07 квітня 2020 року №2400-0802-5/10398, позивач повідомляв відповідача про здійснення перерахунку пенсії за вислугу років на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 в розмірі 80% від суми грошового забезпечення з 01 січня 2018 року із врахуванням вже проведених виплат.

При цьому, розмір пенсії після проведеного перерахунку з 01 січня 2018 року склав 5825,98 грн, з 01 січня 2019 року - 7016,99 грн та розраховано борг з дати набрання законної сили судового рішення в сумі 719,85 грн. Зазначено, що перераховану суму пенсії та боргу стягувач ( ОСОБА_1 ) отримав у листопаді 2019 року у новому розмірі згідно рішення суду. Різниця між розміром пенсії, визначеним відповідно до рішення суду і розміром пенсії, обчисленим без урахування рішення суду, за період до набрання ним законної сили в сумі 13131,15 грн включена до реєстру рішень суду, виконання яких здійснюються за окремою бюджетною програмою. Зазначене також підтверджується витягом з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Вказане свідчить про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року у справі №824/870/19-а здійснено перерахунок пенсії, однак виплату не проведено у зв`язку із відсутністю коштів.

Підпунктом 4, 5 пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року №28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, визначено, що Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Тобто, виплата пенсій здійснюються органом Пенсійного фонду виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат позивач не має.

Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення позивачем можливе лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як зазначалось вище, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернівецькій області не виконано рішення суду щодо виплати пенсії за вислугу років на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 в розмірі 80% від суми грошового забезпечення з 01 січня 2018 року із врахуванням вже проведених виплат за період з 01 січня 2018 року по 02 жовтня 2019 року у сумі 13131,15 грн, у зв`язку із відсутністю коштів.

Такі підстави не виконання рішення суду, на думку суду, є поважними, оскільки грошові кошти у вигляді перерахованої пенсії, яка належить ОСОБА_1 , враховуючи положення зазначених вище норм, не є власністю позивача, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету.

Відтак, суд вважає, що невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. При цьому, поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 24 січня 2018 по справі №405/3663/13-а, від 13 червня 2018 року по справі №757/29541/14-а.

Таким чином, прийнята Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) постанова про накладення штрафу від 21 серпня 2020 року ВП №61531948 в розмірі 10200,00 грн є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

Крім того, приймаючи рішення у даній справі, суд бере до уваги рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року у справі №600/1235/20-а, яким визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 05.08.2020 року ВП № 61531948 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області штрафу у розмірі 5100,00 грн, яка передувала прийняттю оскаржуваної позивачем постанови про накладення штрафу від 21 серпня 2020 року ВП №61531948 та фактично давала підстави органу державної виконавчої служби стверджувати про наявність «повторності» невиконання рішення суду у справі №824/870/19-а.

Відтак, оскільки постанова про накладення штрафу від 05 серпня 2020 року ВП №61531948 є незаконною та скасована судом, то твердження відповідача про наявність «повторності» невиконання рішення суду у справі №824/870/19-а є помилковими, а тому у відповідача були відсутні підстави для повторного накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області штрафу постановою від 21 серпня 2020 року ВП №61531948.

Стосовно посилань відповідача в обґрунтування своєї позиції на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №640/5248/19 від 22 липня 2020 року, то варто зазначити наступне.

Так, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у справі №640/5248/19 апеляційні скарги Кабінету Міністрів України та Пенсійного фонду України залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019 року змінено, зокрема пункт 2 резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: «Визнати протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Відповідно до частини другої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» втратили чинність з 22 липня 2020 року.

Отже, до 22 липня 2020 року вказані положення були чинними і відповідач зобов`язаний був ними керуватись.

Посилання відповідача на позицію Чернівецького окружного адміністративного суду в аналогічній судовій справі №600/1128/20-а щодо оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн суд оцінює критично, оскільки рішення суду першої інстанцій не є джерелом права в Україні й не несе обов`язку врахування його при вирішенні судом іншої адміністративної справи.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем не наведено обгрунтованих доводів щодо законності прийняття оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду даної справи не залучались свідки та не проводились експертизи, то відсутні підстави для стягнення з відповідача судових витрат.

Керуючись статтями 241 - 246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про накладення штрафу від 21 серпня 2020 року ВП №61531948 в розмірі 10200,00 грн.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана або до Чернівецького окружного адміністративного суду або безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2020 року.

Повне найменування учасників процесу: позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58002, м. Чернівці, площа Центральна, 3, ); відповідач Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (58000, м. Чернівці, вул. Целана, 11, ); третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя О.П. Лелюк