Справа № 160/12945/20
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
12 жовтня 2020 року приватне акціонерне товариство «Дніровський крохмалепатоковий комбінат» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, в якій просить:
- визнати протиправним та нечинним рішення сімдесят третьої сесії Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області сьомого скликання «Про затвердження містобудівної документації» «Генеральний план смт Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Оновлення з розширенням меж населеного пункту та план зонування смт Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області» (у складі Генерального плану)» № 511-73/VII від 25.09.2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.11.2020 року о 11:30 год.
15 жовтня 2020 року приватне акціонерне товариство «Дніровський крохмалепатоковий комбінат» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про забезпечення позову, у якій просить:
- вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення сімдесят третьої сесії Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області сьомого скликання «Про затвердження містобудівної документації «Генеральний план смт. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Оновлення з розширенням меж населеного пункту та План зонування смт. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області» (у складі Генерального плану)» №511-73/УІІ від 25 вересня 2020 року до набрання законної сили судовим рішенням, винесеним за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання протиправними та нечинним рішення сімдесят третьої сесії Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області сьомого скликання «Про затвердження містобудівної документації «Генеральний план смт.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Оновлення з розширенням меж населеного пункту та План зонування смт. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області» (у складі Генерального плану)» №511 -73/VII від 25 вересня 2020 року.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову обумовлена тим, що оскаржуване рішення сімдесят третьої сесії Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області сьомого скликання «Про затвердження містобудівної документації «Генеральний план смт. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Оновлення з розширенням меж населеного пункту та План зонування смт.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області» (у складі Генерального плану)» може призвести до безповоротних наслідків та може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача. Оскаржуваним нормативно-правовим актом затверджується проект Генерального плану смт.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Даним генеральним планом планується розширити межі населеного пункту смт Дніпровське з 290 га до 583,64 га за рахунок приєднання до меж населеного пункту земель, в тому числі, але не виключно, які належать на праві постійного користування приватному акціонерному товариству «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат».
З аналізу графічних матеріалів Генерального плану смт. Дніпровське вбачається, що серед умовних позначень, які містяться в графічних матеріалах, містяться такі позиції як: «межа населеного пункту існуюча» та «межа населеного пункту проектна». Відповідно до вищевказаних матеріалів, територія ПрАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» знаходиться за існуючими межами населеного пункту смт.Дніпровське та входить в проектні межі населеного пункту смт. Дніпровське. Тобто, за рахунок земель позивача планується розширення меж населеного пункту.
У зв`язку з тим, що є очевидними ознаки протиправності оскаржуваного рішення та самої містобудівної документації, на думку заявника, якщо не буде вжито заходи з забезпечення позову, відповідач затвердить проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж смт. Дніпровське, яким змінить межі населеного пункту. У випадку задоволення позовних вимог, Генеральний план та рішення яким він затверджений, які є складовою та невід`ємною частиною проекту землеустрою, будуть скасовані. Така ситуація призведе до колізії, оскільки проект землеустрою щодо зміни меж населеного пункту буде розроблений на основі протиправного та нечинного генерального плану.
Крім того, на думку заявника, для того, щоб повернути межі населеного пункту смт. Дніпровське в первісний варіант, необхідно буде повторно розробляти проект землеустрою та проходити повторно погодження всіх уповноважених органів державної влади та місцевого самоврядування. Всі ці процедури займуть багато часу та коштів державного та місцевого бюджетів, тому буде мати місце ускладнення виконання рішення суду.
Більше того, після включення території ПрАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» до меж населеного пункту, значно зміниться розмір земельного податку, який сплачує позивач за користування земельними ділянками, які належать йому на праві постійного користування. У користуванні позивача перебуває близько 150 га.
Збільшення рівня податкового навантаження позивача може призвести до від`ємних показників прибутку підприємства, відповідно - скорочення штату підприємства та росту безробіття в смт. Дніпровське, оскільки майже весь штат працівників (близько 800 осіб) позивача складають мешканці смт. Дніпровське. Не виключається можливість банкрутства підприємства у зв`язку зі збільшенням земельного податку.
Також зазначено, що Генеральним планом планується вилучення з користування ПрАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» полів фільтрації і побудова на даних землях сонячної електростанції, АГЗС та пожежного депо. Отже, у випадку не застосування заходів забезпечення позову, з користування позивача відповідачем буде вилучено земельну ділянку загальною площею 54,4696 га. Після вилучення таких земель і будівництва на них сонячної електростанції, АГЗС та пожежного депо практично неможливо буде повернути їх попередньому користувачу - позивачу, тобто істотно ускладниться процес поновлення порушених прав позивача.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Положеннями ч. 1 ст. 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Аналіз наведених вище норм права дозволяє зробити висновок, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Відповідно до п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов до висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Згідно з роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.
При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
За правилами ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Аналіз наведених норм вказує, що забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Судом встановлено, що рішення сімдесят третьої сесії Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області сьомого скликання «Про затвердження містобудівної документації «Генеральний план смт. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Оновлення з розширенням меж населеного пункту та План зонування смт. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області» (у складі Генерального плану)» планується розширити межі населеного пункту смт Дніпровське з 290 га до 583,64 га за рахунок приєднання до меж населеного пункту земель, в тому числі, але не виключно, які належать на праві постійного користування приватному акціонерному товариству «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат».
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.
На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану.
Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником.
У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.
Згідно з ст. 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.
План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці.
Як встановлено судом, спірне рішення є нормативно правовим актом, оскільки прийняте уповноваженим на це суб`єктом нормотворчості у визначеній формі та за встановленою процедурою, встановлює, змінює загальні правила регулювання однотипних відносин, розраховане на довгострокове та неодноразове застосування, стосується широкого кола осіб, що відповідає визначеному у п.18 ч.1 ст.4 КАС України поняттю нормативно-правового акта.
Відповідно до ч. 5 ст. 151 КАС України зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.
В той же час, суд враховує, що згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, що існують очевидні ознаки протиправності такого нормативно правового акта.
Заявником в заяві про забезпечення позову наголошено на тому, що Генеральним планом планується вилучення з користування ПрАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» полів фільтрації і побудова на даних землях сонячної електростанції, АГЗС та пожежного депо. Отже, у випадку не застосування заходів забезпечення позову, з користування позивача відповідачем буде вилучено земельну ділянку загальною площею 54,4696 га. Після вилучення таких земель і будівництва на них сонячної електростанції, АГЗС та пожежного депо практично неможливо буде повернути їх попередньому користувачу - позивачу, тобто істотно ускладниться процес поновлення порушених прав позивача.
Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.
Суд бере до уваги, що Генеральним планом планується приєднати до території населеного пункту територію полів фільтрації, внаслідок такого приєднання під`їзні залізничні колії, які зараз не проходять через населений пункт, будуть проходити через територію смт. Дніпровське, що, в свою чергу, є підставою для ліквідації таких залізничних колій (п. 10.1.7 ДБН 5.2.2-12:2019).
Отже, Генеральним планом планується заборонити в`їзд вантажного транспорту на приватне акціонерне товариство «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» з боку селища та внаслідок приєднання полів фільтрації до території селища, залізничний під`їзд до підприємства має бути ліквідовано. Реалізація проекту генерального плану смт. Дніпровське в запропонованій редакції призведе до того, що в`їзд і виїзд автомобільного та залізничного транспорту на територію, та з території підприємства буде неможливим.
Фактично такі дії можуть паралізувати діяльність ПрАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» та підприємство не зможе здійснювати господарську діяльність.
Також, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення поза обгрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії.
Перевірка безпосередньо правомірності/протиправності самого оскаржуваного рішення відповідача має бути здійснена судом при вирішенні спору по суті.
З заяви про забезпечення позову та доданих до неї доказів судом вбачаються очевидні ознаки можливого порушення відповідачем законодавчих актів, які регламентують порядок розроблення та затвердження містобудівної документації на місцевому рівні, зокрема, порушення норм Закону України «Про стратегічну екологічну оцінку», не пройдено всі обов`язкові процедури для прийняття оскаржуваного рішення, що буде встановлено судом під час розгляду даної справи по суті.
Зокрема, заявником зазначено, що під час проведення громадських слухань 11.09.2020 року відповідачем не проінформовано учасників про зміст письмових пропозицій та зауважень, що надійшли з боку ПрАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат».
Крім того, в порушення п. 2 ч. 3 ст. 21 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" відповідачем не оприлюднено проект містобудівної діяльності в повному обсязі, а саме: порушено ДБН Б.1.1-15:2012 «Склад та зміст генерального плану населеного пункту».
Так у складі Генерального плану смт.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області відсутній розділ «Інженерно-технічні заходи цивільного захисту (цивільної оборони)» на особливий період, а також відсутній як окремий документ розділ «Інженерно-технічні заходи цивільного захисту (цивільної оборони)» на мирний час всупереч вимогам викладеним в п. 4.10 ДБН Б. 1.1 -15:2012 та п. 1.6. Наказу №290.
Відповідачем було проведено громадські слухання, на яких піднімалося питання відсутності розділу ІТЗ ЦЗ (ЦО), де відповідно до протоколу №2 від 11.09.2020 р. відповідач наголошував, що всі зазначені розділи ІТЗ ЦЗ (ЦО) розроблені, але у зв`язку з тим, що інформація що міститься в розділах має гриф ДСК, вона не може бути висвітлена та представлена громадськості.
Позивач вважає, що розділ ІТЗ ЦЗ (ЦО) на мирний час взагалі не повинен містити інформації з обмеженим доступом, оскільки це буде суперечити основному завданню цього розділу.
З листа головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 01.10.2020 року Вих.№49 02-5196/4907 вбачається, що завдання на розроблення розділу «Інженерно-технічні заходи цивільного захисту (цивільної оборони)» на особливий період смт. Дніпровське, що надано Дніпровською селищною радою Верхньодніпровського району, погоджено головним управлінням 25.09.2020р. Сам розділ «Інженерно-технічні заходи цивільного захисту (цивільної оборони)» на особливий період та мирний час смт.Дніпровське на погодження головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області не надавалось.
Таким чином, відповідачем не розроблено та не погоджено розділ «Інженерно-технічні заходи цивільного захисту (цивільної оборони)» на особливий період. Оскільки в день прийняття оскаржуваного рішення, головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області тільки погодило завдання на розроблення відповідного розділу.
Усе вищезазначене, в тому числі і порушено чи не порушено обов`язкові процедури прийняття оскаржуваного рішення буде встановлено судом під час розгляду даної справи по суті.
Водночас, заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення сімдесят третьої сесії Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області сьомого скликання «Про затвердження містобудівної документації «Генеральний план смт.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Оновлення з розширенням меж населеного пункту та План зонування смт. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області» (у складі Генерального плану)» №511-73/УІІ від 25 вересня 2020 року до набрання законної сили судовим рішенням, винесеним за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання протиправними та нечинним вказаного рішення сімдесят третьої сесії Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області сьомого скликання «Про затвердження містобудівної документації, проте у суду відсутні відомості про наявність позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.
Відтак, встановлення заходів забезпечення адміністративного позову як зупинення дії рішення сімдесят третьої сесії Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області сьомого скликання «Про затвердження містобудівної документації «Генеральний план смт.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Оновлення з розширенням меж населеного пункту та План зонування смт.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області» (у складі Генерального плану)» №511-73/УІІ від 25 вересня 2020 року до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі відповідає предмету позову та вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Разом з тим невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задоволити заяву про забезпечення в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення сімдесят третьої сесії Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області сьомого скликання «Про затвердження містобудівної документації «Генеральний план смт.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Оновлення з розширенням меж населеного пункту та План зонування смт. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області» (у складі Генерального плану)» №511-73/УІІ від 25 вересня 2020 року до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.
Керуючись статтями 150-154, 241-243, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення сімдесят третьої сесії Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області сьомого скликання «Про затвердження містобудівної документації «Генеральний план смт. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Оновлення з розширенням меж населеного пункту та План зонування смт.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області» (у складі Генерального плану)» №511-73/УІІ від 25 вересня 2020 року до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.
У задоволенні решти заяви про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом і підлягає негайному, обов`язковому виконанню шляхом направлення її державним органам для вжиття відповідних заходів згідно з вимогами ч.ч. 1,2 ст.156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

За цією ухвалою Стягувачем є приватне акціонерне товариство «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» (51650, Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, смт. Дніпровське, вул. Олександра Островського,11, ).

За цією ухвалою Боржником є Дніпровська селищна рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (51650, Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, смт. Дніпровське, вул. Шкільна, 9, код ЕДРПОУ 04338316).

Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку Закону України «Про виконавче провадження» до 16.10.2023 року (включно).

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук