Справа № 160/4169/20
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2020 року Справа № 160/4169/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСерьогіної О.В.
за участі секретаря судового засіданняКулакової А.В.
представника позивача представника відповідача Федоренка Р.В. Прохорова С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промхімцентр" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, -
14.04.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Промхімцентр" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними, складеними без урахування фактичних обставин справи та такими, що підлягають скасуванню, оскільки складені на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки №2292/04-36-05/17/33855014 від 17.01.2020 року. В акті перевірки відповідач зазначив, що підприємством фактично здійснено безпідставне оформлення нереальної господарської операції в результаті чого неправомірно віднесено до складу витрат та кредиту з ПДВ суми придбання послуг з фасування карбаміду та переливання гіпохлорита натрію по взаємовідносинам з ТОВ «Укрбудхолдінг», ТОВ «ЛС ТОРГ», ТОВ «ЗБУТ ТРАСТ ГРУП» (TOB «КАССІС KO»), ТОВ « ТК «Ценр-Холдінг», ТОВ «Україна-2000», ТОВ «Скарвал», ТОВ «Ватербрік», ТОВ «Торгівельне Підприємство «МАА», ТОВ ТК «Дніпро-Холдінг», ТОВ «Старн Борн». Позивач вважає, що податкова інформація щодо його контрагентів по ланцюгу постачання не спростовує реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, оскільки відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів, адже податкове законодавство не передбачає солідарної відповідальності. Інформація на підтвердження реальності господарських операцій між контрагентами може бути отримана в ході зустрічної звірки або документальної перевірки контрагентів платника податків, а не «аналізом інформаційних баз контролюючих органів», оскільки внесені відомості баз даних податкового органу є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань, а висновки, викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків. Просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.05.2020 року.
12.05.2020 року надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. На обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив наступне. Первинні документи, надані позивачем під час перевірки, не можуть за змістом п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України вважатися документами для підтвердження даних податкового обліку і звітності. Між позивачем та його контрагентами відсутнє справжнє джерело первинного походження сировини (будівельні матеріали у асортименті та послуги), відтак не існує дійсної можливості набуття її у власність ТОВ «Промхімцентр», а тому відсутній факт володіння відповідним активом та розпорядженням ними позивачем, незважаючи на документальне оформлення операцій. Фактично позивачем здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з постачальниками і складено первинні документи всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 за №168/704, оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу.
Усною ухвалою суду від 31.08.2020 року, із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.09.2020 року. У судовому засіданні, відкритому 09.09.2020 року, оголошена перерва на 30.09.2020 року.
У судове засідання з`явився представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, що наведені у позові.
Представник відповідача вимоги позову не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позов.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що на підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 06.09.2019 року №41-п та від 23.09.2019 року №455-п «Про перенесення термінів проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Промхімцентр», направлень на перевірку №6047, №6048 від 18.09.2019 року, №1413, №1414 від 06.12.2019 року, головними державними ревізорами інспекторами Лазаренко Р.Е., Ємцовою В.О., Сапсай О.О. та заступником начальника відділу перевірок ОСОБА_1 , відповідно до п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.п.77.1, п. 77.4 ст.77 Податкового кодексу України проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Промхімцентр» з питань перевірки податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2016 року по 30.06.2019 року та правильністю обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством за період з 01.07.2016 року по 30.06.2019 року, за результатом якої складено акт від 17.01.2020 року №2292/04-36-05-17/33855014.
Відповідно до висновків вказаного акту, перевіркою встановлені порушення позивачем:
- п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 732875грн.;
- п.198.1, п.198.3 ст.198, Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 814304 грн.
На підставі акту перевірки №2292/04-36-05-17/33855014 від 17.01.2020 року, відповідачем прийняте 10.03.2020 року податкове повідомлення-рішення № 005540517 з податку на прибуток приватних підприємств, яким збільшено суму грошового зобов`язання за податковими зобов`язаннями на суму 590330 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 147582,50грн. та 10.03.2020 року податкове повідомлення-рішення №005540517 з податку на додану вартість, яким збільшено суму грошового зобов`язання за податковими зобов`язаннями на суму 636619 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 159154,75 грн.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - ПКУ України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Суд зазначає, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (п.44.1 ст.44 ПКУ).
Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності. (п.44.1 ст.44 ПКУ).
Об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. (п.134.1.1 ст.134.1 ПКК).
Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.
Відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг;
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.
Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку. (п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України).
Відповідно до п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше:
ніж через 180 календарних днів з дати складення податкової накладної;
для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку;
для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно.
За змістом п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування податком на прибуток, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
У відповідності до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Із наведеного вбачається, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ, є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства та як підтверджує сплату податку на додану вартість у складі ціни товару.
Таким чином, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених за виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог законодавства України.
Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до частини 1 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до пункту 1.2 Наказу №88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу №88).
Згідно з пунктом 2.4 Наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача, тощо.
Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв`язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
Сама по собі наявність первинних документів (актів надання послуг та податкових накладних) не може бути єдиною і достатньою підставою для підтвердження правомірності формування податкового кредиту, у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій, а також не доведення факту дійсного руху активів та товару між учасниками відповідних операцій.
З цього приводу також звертається увага, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету на суму податкового кредиту. Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Судом встановлено, що між ТОВ «Промхімцентр» (Замовник) та ТОВ «Укрбудхолдінг» (Виконавець) укладені наступні договори: №0111-1Ф від 01.11.2016 року, №0111-2 ФБ від 01.11.2016 року, №0112-1Ф від 01.121.2016 року, №0112-2 ФБ від 01.12.2016 року.
Предметом договорів є зобов`язання Виконавця за завданням Замовника надавати послуги по фасовці карбаміду с/г в п/п мішки по 50 кг; послуги по фасуванню карбаміду с/г в п/п контейнер (біг-бег) (орієнтовна ємність 1,1 тн).
На виконання умов договорів між сторонами складені акти наданих послуг №301116-1 від 30.11.2016 року, №301116-2 від 30.11.2016 року, №301216-1 від 30.12.2016 року, №301216-3 від 30.12.2016 року, №310117-1 від 31.01.2017 року, №310117-2 від 31.01.2017 року, №280217-1 від 28.02.2017 року, №280217-2 від 28.02.2017 року, №150317-1 від 15.03.2017 року, №310317-1 від 31.03.2017 року, №310317-2 від 31.03.2017 року, №150317/2 від 15.03.2017 року, №280417-1 від 28.04.2017 року, №280417-2 від 28.04.2017 року, №310517-1 від 31.05.2017 року, №310517-2 від 31.05.2017 року, №9 від 30.03.2018 року, №10 від 30.03.2018 року на загальну суму 2001012,65 грн., в т.ч. ПДВ 335502,11 грн. та виписані ТОВ «Укрбудхолдінг» податкові накладні: №457 від 30.11.2016 року, №458 від 30.11.2016 року, №95 від 30.12.2016 року, №96 від 30.12.2016 року, №91 від 31.01.2017 року, №92 від 31.01.2017 року, №101 від 28.02.2017 року, №102 від 28.02.2017 року, №44 від 15.03.2017 року, №45 від 15.03.2017 року, №180 від 31.03.2017 року, №181 від 31.03.2017 року, №129 від 28.04.2017 року, №130 від 28.04.2017 року, №201 від 31.05.2017 року, №215 від 31.05.2017 року, №46 від 30.03.2017 року, №47 від 30.03.2017 року на загальну суму 2001012,65 грн., в т.ч. ПДВ 335502,11 грн.
Також, між ТОВ «Промхімцентр» (Замовник) та ТОВ «Укрбудхолдінг» (Виконавець) укладені договори про надання послуг по переливу гіпохлорита натрію в п/п ємності 1000л : №0111-3П від 01.11.2016 року; №0112-3П від 01.12.2016 року.
Також, між ТОВ «Промхімцентр» (Покупець) та ТОВ «Укрбудхолдінг» (Продавець) укладений договір постачання товару №211116 від 28.11.2016 року.
По взаємовідносинам ТОВ «Промхімцентр» з ТОВ «ЛС ТОРС» встановлені наступні взаємовідносини.
Між ТОВ «Промхімцентр» (Замовник) та ТОВ «ЛС ТОРС» (Виконавець) укладені наступні договори: №030419 від 01.04.2019 року; №040419 від 01.04.2019 року
Предметом договорів є зобов`язання Виконавця за завданням Замовника надавати послуги по фасовці карбаміду с/г в п/п мішки по 50 кг; послуги по фасуванню карбаміду с/г в п/п контейнер (біг-бег) (орієнтовна ємність 1,1 тн).
Також, між ТОВ «Промхімцентр» (Замовник) та ТОВ «ЛС ТОРС» (Виконавець) укладені договори про надання послуг по переливу гіпохлорита натрію в п/п ємності 1000л : №010419 від 01.04.2019 року; №020419 від 01.04.2019 року.
По взаємовідносинам ТОВ «Промхімцентр» з ТОВ «ЗБУТ ТРАСТ ГРУП» встановлені наступні взаємовідносини.
Між ТОВ «Промхімцентр» (Замовник) та ТОВ «ЗБУТ ТРАСТ ГРУП» (Виконавець) укладені наступні договори: №4-01022019 від 01.02.2019 року; №5-01022019 від 01.02.2019 року
Предметом договорів є зобов`язання Виконавця за завданням Замовника надавати послуги по фасовці карбаміду с/г в п/п мішки по 50 кг; послуги по фасуванню карбаміду с/г в п/п контейнер (біг-бег) (орієнтовна ємність 1,1 тн).
Також, між ТОВ «Промхімцентр» (Замовник) та ТОВ «ЗБУТ ТРАСТ ГРУП» (Виконавець) укладені договори про надання послуг по переливу гіпохлорита натрію в п/п ємності 1000л : №1-01022019 від 01.02.2019 року; №2-01022019 від 01.02.2019 року, №3-01022019 від 01.02.2019 року.
По взаємовідносинам ТОВ «Промхімцентр» з ТОВ «ТК ЦЕНТР-ХОЛДИНГ» встановлені наступні взаємовідносини.
Предметом договорів є зобов`язання Виконавця за завданням Замовника надавати послуги по фасовці карбаміду с/г в п/п мішки по 50 кг; послуги по фасуванню карбаміду с/г в п/п контейнер (біг-бег) (орієнтовна ємність 1,1 тн).
Також, між ТОВ «Промхімцентр» та ТОВ «ТК ЦЕНТР-ХОЛДИНГ» укладений договір купівлі-продажу товару №518/1-0616 від 23.06.2016 року.
По взаємовідносинам ТОВ «Промхімцентр» з ТОВ «Україна-2000» встановлені наступні взаємовідносини.
Між ТОВ «Промхімцентр» (Замовник) та ТОВ «Україна-2000» (Виконавець) укладені наступні договори: №010917-1ФБ від 01.09.2017 року; №010917-1Ф від 01.09.2017 року.
Предметом договорів є зобов`язання Виконавця за завданням Замовника надавати послуги по фасовці карбаміду с/г в п/п мішки по 50 кг; послуги по фасуванню карбаміду с/г в п/п контейнер (біг-бег) (орієнтовна ємність 1,1 тн).
По взаємовідносинам ТОВ «Промхімцентр» з ТОВ «СКАРВАЛ» встановлені наступні взаємовідносини.
Між ТОВ «Промхімцентр» (Замовник) та ТОВ СКАРВАЛ» (Виконавець) укладені наступні договори: №0111117-1ФБ від 01.11.2017 року; №011117-1Ф від 01.11.2017 року.
Предметом договорів є зобов`язання Виконавця за завданням Замовника надавати послуги по фасовці карбаміду с/г в п/п мішки по 50 кг; послуги по фасуванню карбаміду с/г в п/п контейнер (біг-бег) (орієнтовна ємність 1,1 тн).
По взаємовідносинам ТОВ «Промхімцентр» з ТОВ «ВАТЕРБРІК» встановлені наступні взаємовідносини.
Між ТОВ «Промхімцентр» (Замовник) та ТОВ «ВАТЕРБРІК» (Виконавець) укладені наступні договори: №2ГМБ від 01.11.2018 року; №3ГТУ від 01.11.2018 року, №3ГМА віл 01.11.2018 року про надання послуг по переліву гіпохлорита натрію в п/п ємності 1000л.
По взаємовідносинам ТОВ «Промхімцентр» з ТОВ «МАА» встановлені наступні взаємовідносини.
Між ТОВ «Промхімцентр» (Замовник) та ТОВ «МАА» (Виконавець) укладені наступні договори: №01-102018-ГТУ від 01.10.2018 року; №01-102018-ГТУ від 01.10.2018 року, №02-102018-ГМБ віл 01.10.2018 року, №03-102018-ГМА від 01.10.2018 року про надання послуг по переліву гіпохлорита натрію в п/п ємності 1000л.
На виконання умов договорів між сторонами складені акти наданих послуг №1-11 від 01.11.2018 року, №2-11 від 01.11.2018 року, №3-11 від 01.11.2018 року на загальну суму 105420 грн., в т.ч. ПДВ 175870 грн. та виписані ТОВ «МАА» податкові накладні: №77, №76, №75 від 01.11.2018 року на загальну суму 105420 грн., в т.ч. ПДВ 175870 грн.
По взаємовідносинам ТОВ «Промхімцентр» з ТОВ «Дніпро-Холдінг» встановлені наступні взаємовідносини.
Предметом договорів є зобов`язання Виконавця за завданням Замовника надавати послуги по фасовці карбаміду с/г в п/п мішки по 50 кг; послуги по фасуванню карбаміду с/г в п/п контейнер (біг-бег) (орієнтовна ємність 1,1 тн).
По взаємовідносинам ТОВ «Промхімцентр» з ТОВ «Старн Борн» встановлені наступні взаємовідносини.
Між ТОВ «Промхімцентр» (Замовник) та ТОВ «Старн Борн» (Виконавець) укладені наступні договори: №КМББ-012019 від 09.01.2019 року; №КМБМ-012019 від 09.01.2019 року.
Предметом договорів є зобов`язання Виконавця за завданням Замовника надавати послуги по фасовці карбаміду с/г в п/п мішки по 50 кг; послуги по фасуванню карбаміду с/г в п/п контейнер (біг-бег) (орієнтовна ємність 1,1 тн).
Між ТОВ «Промхімцентр» (Замовник) та ТОВ «Старн Борн» (Виконавець) укладені наступні договори: від 03.01.2019 року №С-ГТУ 012019, від 03.01.2019 року №С-ГМБ 012019, від 03.01.2019 року №С-ГМА 012019 про надання послуг по переліву гіпохлорита натрію в п/п ємності 1000л.
Надані позивачем первинні документи складені у відповідності до п.44.1 ст.44 ПК України, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", дають можливість ідентифікувати осіб, що брали участь у господарських операціях, будь-яких зауважень щодо оформлення первинних документів податковим органом ні в акті перевірки, ні під час розгляду справи не висловлено.
Нереальність господарських операцій з контрагентами позивача обґрунтовується податковим органом з посиланням на кримінальні справи щодо посадових осіб контрагентів позивача.
Суд зазначає, що наявність кримінальної справи щодо контрагентів платника податків, в якій не винесено обвинувального вироку або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, в силу приписів частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Разом з тим, ст. 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому органи державної податкової служби України не позбавлені права та можливості вжити необхідних заходів у тому числі примусового характеру до порушника податкового законодавства ТОВ «Укрбудхолдінг», ТОВ «ЛС ТОРГ», ТОВ «ЗБУТ ТРАСТ ГРУП» (TOB «КАССІС KO»), ТОВ « ТК «Ценр-Холдінг», ТОВ «Україна-2000», ТОВ «Скарвал», ТОВ «Ватербрік», ТОВ «Торгівельне Підприємство «МАА», ТОВ ТК «Дніпро-Холдінг», ТОВ «Старн Борн» (анулювати реєстрацію платника ПДВ, донарахувати суму податку, звернутися до суду з позовом про скасування державної реєстрації тощо).
Чинним законодавством України не передбачено обов`язку платника податків, а також не надано йому права перевіряти достовірність даних, які вказуються контрагентом в його первинних документах, а також контролювати показники податкової звітності по податках та обов`язкових платежах. Це саме стосується і перевірки платником податків намірів контрагентів щодо сплати ними державі податків.
Посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним, оскільки, така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів ТОВ «Укрбудхолдінг», ТОВ «ЛС ТОРГ», ТОВ «ЗБУТ ТРАСТ ГРУП» (TOB «КАССІС KO»), ТОВ « ТК «Ценр-Холдінг», ТОВ «Україна-2000», ТОВ «Скарвал», ТОВ «Ватербрік», ТОВ «Торгівельне Підприємство «МАА», ТОВ ТК «Дніпро-Холдінг», ТОВ «Старн Борн» та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Варто врахувати, що згідно з частиною 1 статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаним судом недійсним (презумпція правомірності). Єдиною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом. Правочини, які вчинені без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ними, визначаються законом як фіктивні (стаття 234 ЦК України).
Відповідачем в Акті перевірки не наведено обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.
Оцінка документів, як письмових доказів, здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого на час вирішення спору статтею 74 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною другою якої визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-VI, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. А відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
На сьогоднішній день, судами України при вирішенні спорів з податковими органами застосовані три основні рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Інтерсплав» проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес АД» проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03).
Рішення Європейського суду з прав людини у податкових спорах не дозволяють поставити публічний інтерес (наповнення бюджету) вище приватного (свобода господарської діяльності та захист права власності). За інших обставин платник податку не має нести відповідальність за порушення законодавства своїми контрагентами.

Так, у пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Бізнес Суппорт Центр проти Болгарії» суд наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Суппорт Центр) це не мало б.

У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» висловлено позицію, відповідно до якої суд, при оцінці доказів, керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

У справі «Гешмен і Герруп проти Сполученого Королівства» (рішення від 25 листопада 1999 року) Європейський суд з прав людини вказав, що однією з вимог, яка випливає зі словосполучення встановлений законом, є передбачуваність. Норму не можна вважати законом, якщо вона не сформульована достатньо чітко, що дає особі можливість керуватися цією нормою у своїх діях. З іншого боку, хоча визначеність у законі надзвичайно бажана, забезпечення її може призвести до надмірної ригідності, тоді як закон ніколи не повинен відставати від обставин, що змінюються. Ступінь чіткості, яку мають забезпечувати формулювання національних законів і яка в жодному випадку не може охопити всі непередбачувані обставини, значною мірою залежить від змісту певного документа, сфери, на яку поширюється закон, а також від кількості та статусу тих, кому він адресований.

З наведеного вбачається, що особа, діючи у відповідності до встановленої законодавством України поведінки у рамках певних обставин, очікує досягнення певного результату та прогнозує конкретні ситуації у правовідносинах з контролюючим органом.

А саме, при сплаті податку на додану вартість особа має розраховувати на використання податкового кредиту в порядку, визначеному податковим законодавством.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи по суті може задовольнити позов повністю або частково або відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на те, що висновки акту перевірки від 17.01.2020 року №2292/04-36-05-17/33855014 не знайшли свого повного підтвердження в ході розгляду справи та відсутності належних доказів правомірності прийнятого відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, отже суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.03.2020 року №, № підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 21020 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 6494 від 30.03.2020 року.

З огляду на задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 21020 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати винесене Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області податкове повідомлення-рішення від 10.03.2020 року №.

Визнати протиправним та скасувати винесене Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області податкове повідомлення-рішення від 10.03.2020р. № .

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул. Симферопольська, 17-а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промхімцентр" (51911, м. Кам`янське, пров. Гетьмана Сагайдачного, буд. 7, ) судові витрати в розмірі 21020,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12 жовтня 2020 року.

Суддя О.В. Серьогіна