Справа № 140/11987/20
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року ЛуцькСправа № 140/11987/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Денисюка Р.С.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, начальника слідчого управління Луцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області підполковника поліції Рудницького Сергія Васильовича про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_2 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі ГУ НП у Волинській області, відповідач 1), начальника слідчого управління Луцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області підполковника поліції Рудницького Сергія Васильовича (далі Рудницький С.В., відповідач 2) про визнання дій протиправними щодо надання неправдивих та неповних відомостей у відповіді на запит ОСОБА_1 від 24.07.2020; зобов`язання надати повну, достовірну інформацію на його запит та стягнення матеріальної та моральної шкоди в розмірі 100000 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем 24.07.2020 направлено запит до начальника СВ Луцького ВП підполковника поліції Рудницького С. В. У вказаному запиті позивач як журналіст, на виконання редакційного завдання, просив надати інформацію, відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», просив надати інформацію про реєстрацію клопотання від 29.05.2020 до начальника Луцького ВП ГУНП у Волинській області, повідомити про призначення виконавця (посадової особи, яка здійснила перевірку клопотання); про реєстрацію заяви про вчинення кримінального правопорушення від 14.07.2020 та повідомити про призначення виконавця (посадової особи, яка здійснює перевірку заяви).

03.08.2020 позивач отримав поштою лист-відповідь № П-зі/58/02-2020 від 28.07.2020. Однак, позивач вважає, що не всі відомості у ньому є повними та достовірними, що в свою чергу перешкоджає здійсненню його професійної діяльності.

Крім того, вказує на те, що надання неповної і недостовірної інформації є порушенням його прав, визначених Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Позивач стверджує, що у листі-відповіді за підписом ОСОБА_3 -зі/58/022020 від 28.07.2020 вказані недостовірні та неповні відомості, а саме: у відповіді на питання № 1 про те, що слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області не проводилося розслідування у кримінальному провадженні № 0000845 від 04.03.2020, тому питання відсторонення вказаного слідчого від проведення в ньому досудового розслідування не проводилося, є такою, що викликає сумніви в якості опрацювання його запиту, тому що досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000847 від 04.03.2020 проводилося слідчім ОСОБА_4 , що в свою чергу спростовується наявними в нього документами.

Щодо відповіді на питання № 2, то вказаних у ній висновках від відділу превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській області на 10.08.2020 позивач не отримав, як і підтвердження їх наявності в листі № 11-зі/58/022020 від 28.07.2020, що викликає сумніви в їх наявності.

Відповідь на питання № 3 містить неправдиві відомості, зокрема, його заява згідно листа-відповіді № 33-215-17 від 20.12.2017 існує і була приєднана до матеріалів кримінального провадження № 0003733, що підтверджується листом Луцької місцевої прокуратури від 20.12.2017 № 33-215-17 та копія вказаної заяви була надана позивачу прокурором Волинської області ОСОБА_5 з матеріалів наглядового провадження, згідно з заявою № 14849-20 від 05.08.2020.

З огляду на вищезазначене вважає, що відповідачами були надані неповні та недостовірні відомості, чим порушено його права, визначені законодавством про захист персональних даних та про доступ до публічної інформації, а відтак відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», запитувач інформації має право оскаржити її в судовому порядку та вимагати відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Також вказує на те, що внаслідок протиправної діяльності відповідачів, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що він є громадським активістом (голова громадської організації «Айдар для інвалідів війни...») та журналістом, який присвятив багато свого часу, творчої енергії та сил на викривання правопорушень посадових осіб виконавчої влади щодо прав учасників АТО. Зазначає, що йому притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду його запитів та заяви його законними правами, сприймалося, як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача, було порушено його стан душевної рівноваги, для відновлення якого йому доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим, він був позбавлений можливості повноцінно працювати, виконувати свої обов`язки професійного творчого працівника - журналіста, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою.

Крім того, додатково дисциплінуючи себе, позивачу доводиться витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається щоденно на його фізичному та моральному стані, через що він не встиг закінчити роботу над серією публікацій статей по апітерапії. Більш того, внаслідок неправомірних дій відповідачів, були порушені нормальні життєві зв`язки з партнерами, яким він змушений додатково пояснювати чому припинив виконувати свої обов`язки журналіста, перестав писати публікації для ЗМІ, які так чекає загальна аудиторія.

В обґрунтування заподіяння моральної шкоди, вказує на те, що він змушений захищати своє порушене право в судовому порядку, а отже витрачати значних зусиль та часу для його відновлення, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого часу, побуту, оскільки у зв`язку з необхідністю звернення до суду для належного відстоювання своїх прав я повинен був звертатись за правовою допомогою. Розмір заподіяної моральної шкоди оцінює в 100000,00 грн., які просить стягнути із ГУ НП у Волинській області. Також такими діями йому заподіяно матеріальну шкоду в сумі 61,60 гривень, а саме вартості поштового відправлення запиту на інформацію.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 11.09.2020 судом винесено ухвалу про продовження розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в межах строку розгляду справи визначеної частиною першою статті 258 КАС України.

У поданому суду відзиві на позовну заяву ГУ НП у Волинській області заперечує проти позовних вимог та вважає їх безпідставними з огляду на таке.

24.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до начальника слідчого відділу Луцького відділу поліції Головного управління у Волинській області із запитом на інформацію у якому, посилаючись на службову необхідність, а саме журналістську діяльність, просив надати інформацію про реєстрацію клопотання від 29.05.2020, повідомити про призначення виконавця, заяви про реєстрацію заяви про вчинення кримінального правопорушення від 14.07.2020, повідомити про призначення виконавця, завірену належним чином копію заяви з відміткою про реєстрацію, що була приєднана до матеріалів кримінального провадження № 0003733.

Начальник слідчого відділу Луцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_6 листом від 28.07.2020 №11-31/58/02-2020 надав відповідь на кожен зазначений у запиті на інформацію пункт, у межах передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України та Законом України «Про доступ до публічної інформації» (далі -Закон №2939-VI).

Так запитом на інформацію є прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні, начальником слідчого відділу надано інформацію, що не відноситься до відомостей, що містять таємницю досудового розслідування.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь- яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно із пунктом першим частини першої статті 3 Кримінального процесуального кодексу України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Звертають увагу на статтю 222 КПК України, якою встановлено заборони щодо розкриття відомостей досудового розслідування, що зумовлено особливостями кримінального провадження. Просить врахувати те, що керівник органу досудового розслідування уповноважений здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого, у відповідності до пункту 5 статті 40 КПК України, слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Тому з врахуванням зазначеного начальник слідчого відділу Луцького відділу поліції Головного управління у Волинській області надав інформацію відповідно до вказаних положень Кримінального процесуального кодексу України, при цьому відповів на усі поставлені питання у запиті.

Крім того зазначає, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 8 Закону України від 21.01.1994 №3855-ХІ1 «Про державну таємницю» до державної таємниці у порядку, встановленому цим Законом, відноситься інформація у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, зокрема: про особовий склад органів, що здійснюють оперативно-розшукову або розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність; про засоби, зміст, плани, організацію, фінансування та матеріально-технічне забезпечення, форми, методи і результати оперативно-розшукової, розвідувальної і контррозвідувальної діяльності; про осіб, які співпрацюють або раніше співпрацювали на конфіденційній основі з органами, що проводять таку діяльність; про склад і конкретних осіб, що є негласними штатними працівниками органів, які здійснюють оперативно-розшукову, розвідувальну і контррозвідувальну діяльність; про результати перевірок, здійснюваних згідно з законом прокурором у порядку відповідного нагляду за додержанням законів, та про зміст матеріалів оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування та судочинства з питань, зазначених у цій статті сфер.

З огляду на викладене відомості, надані начальником, є достовірними та викладеними з дотриманням норм чинного законодавства України, розголошення та незаконне втручання у які заборонено.

Оскільки, на поданий позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства було надано відповідь, то вважають що за таких обставин позивачу не було заподіяно будь якої матеріальної та моральної шкоди. З наведених підстав відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Відповідач-2 копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 25.08.2020, проте, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 24.07.2020 звернувся із запитом на інформацію до начальника СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області Рудницького С.В., в якому просив надати: 1) інформацію про реєстрацію клопотання від 29.05.2020 до начальника Луцького ВП ГУНП України у Волинській області; повідомити про призначення виконавця (посадової особи, яка здійснила перевірку клопотання); 2) інформацію про реєстрацію заяви про вчинення кримінального правопорушення від 14.07.2020 та повідомити про призначення виконавця (посадової особи, яка здійснює перевірку заяви); 3) завірену належним чином копію його заяви з відміткою про реєстрацію, що була приєднана до матеріалів кримінального провадження № 0003733 (інформація про приєднання містилась у листі-відповіді № 33-215-17 від 20.12.2017, який додавався).

28.07.2020 за № 11-31/58/02-2020 ОСОБА_6 на запит позивача надано відповідь в якій зазначено наступне:

1. Ваше клопотання від 29.05.2020 (вх. №К-708 від 01.06.2020) про відсторонення слідчого СВ Луцького ВН ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 від проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000135 розглянуто заступником начальника відділу начальником СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 , про що Вам надано відповідь. Також повідомляємо, що досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000845 від 04.03ж2020 непроводилося слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , тому питання про відсторонення вказаного слідчого від проведення в ньому досудового розслідування не розглядалося.

2. Ваша заява від 14.07.2020 зареєстрована В ЖЄО Луцького ВП ГУНП у Волинській області 15.07.2020 № 25439 та передана на розгляд працівникам відділу превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській області, за результатами якого складено висновок № 3162.

3. В матеріалах кримінального провадження №0003733 відсутня ОСОБА_7 заява згідно листа відповіді № 33-215 -17 від 20.12.2017, тому надати її копію з відміткою про реєстрацію не є можливим.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Преамбулою Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Статтею 3 Закону України Про доступ до публічної інформації, визначені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, відповідно до якої право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Згідно зі статтею 4 Закону України Про доступ до публічної інформації, доступ до публічної інформації здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України Про доступ до публічної інформації, доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону визначено, що розпорядники інформації зобов`язані: надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Порядок оформлення запитів на інформацію визначено статтею 19 Закону України Про доступ до публічної інформації.

Запит на інформацію, згідно з частиною першою статті 19 вказаного Закону, - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (частина друга статті 19 Закону України № 2939-VI).

Строк розгляду запитів на інформацію врегульований статтею 20 Закону України Про доступ до публічної інформації, згідно з частиною першою якої розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації передбачено статтею 23 Закону України Про доступ до публічної інформації.

Згідно з частиною першою статті 23 Закону України Про доступ до публічної інформації, рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Пунктом 4 частини 2 статті 23 даного Закону визначено, шо запитувач має право оскаржити надання недостовірної або неповної інформації.

Проаналізувавши зміст поставлених у запиті від 24.07.2020 питань по спірним правовідносинам, які є предметом розгляду даної справи, та зміст відповіді на ці питання, суд вважає, що відповідачем на поставлені питання надано повну та всебічну інформацію, яка не спростовується тими доказами на які посилається позивач, враховуючи наступне.

У відповіді на 1 питання запиту позивача відповідно до послідовності поставлених ним питань, наявна інформація про реєстрацію клопотання від 29.05.2020 із зазначенням вхідного номера та дати реєстрації, а також зазначено особу, яка здійснила перевірку та інформацію про надання відповіді за результатами розгляду клопотання.

Більше того, вона містить додаткову інформацію, яка не містилася в запиті позивача, про розслідування кримінального провадження № 0000845.

Позивач в позовній заяві та долучених до неї матеріалів, як підставу надання відповідачем недостовірної інформації на його запит вказує на кримінальне провадження № 0000847, згадка про яке не містилася у ньому.

Саме про кримінальне провадження № 0000847 йде мова в ухвалі Луцького міськрайонного суду від 23.07.2020 (а.с.17), відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 18.06.2020 (а.с. 18), розслідування якого проводила слідча ОСОБА_4 .

Жоден із вказаних документів не містить інформації про те, що розслідування кримінального провадження № 0000845 здійснюється саме цим слідчим.

Предметом вказаного судового розгляду є оскарження неповної та недостовірної інформації на запит від 24.07.2020, а не питання, які ставилися в раніше поданих до відповідача заявах та клопотанням.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що подані позивачем докази не свідчать про надання недостовірної чи неповної відповіді на поставлене позивачем питання № 1 відповідачем.

У відповіді на запит ОСОБА_1 відповідачем повністю надано вичерпну інформацію, яку просив надати позивач у питані № 2.

Щодо посилань позивача на те, що ним не отримано відповіді від відділу превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській області, як і підтвердження в листі на його запит від 28.072020, то суд їх до уваги не приймає, враховуючи наступне.

По-перше, предметом розгляду даної справи є надання недостовірної чи неповної інформації на запит позивача від 24.07.2020, а не оцінка обставинам надання відповідей по заявах позивача про реєстрацію кримінальних правопорушень, що подавались ним як окремі заяви.

Подруге, неотримання відповіді на його заяву на момент підготовки відповіді на запит про інформацію ніяким чином не свідчить про те, що наявна в ньому інформація є недостовірною.

Що стосується відповіді на третє питання запиту, то суд також не вбачає в діях відповідачів надання недостовірної чи неповної інформації.

У відповіді на запит позивача ОСОБА_6 зазначив, що в матеріалах кримінального провадження №0003733 відсутня заява ОСОБА_1 згідно листа відповіді № 33-215-17 від 20.12.2017, тому надати її копію з відміткою про реєстрацію не є можливим.

Вказану обставину, відповідач-2 підтвердив і у відповіді від 17.09.2020 на виконання ухвали суду від 11.09.2020.

З приводу цього, суд зазначає наступне.

Згідно частин 1,5 статті 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Тобто, виходячи із вказаної норми, саме слідчий несе відповідальність за процесуальні дії вчинені в межах досудового розслідування та є самостійним у здійсненні своєї процесуальної діяльності.

Посилання позивача на те, що у відповіді прокурора на звернення ОСОБА_1 від 20.12.2017 № 33-215-17, вказано, що його заява адресована до Прокуратури Волинської області до матеріалів кримінального провадження № 10003733 не може свідчити про те, що у відповіді на його звернення надано недостовірну інформацію, враховуючи наступне.

Як зазначено вище, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснюється слідчим СВ Луцького ГУНП у Волинській області, а не прокурором і в силу закону саме він відповідає за вчинення процесуальних дій, які вчиняються в межах його розслідування.

Із наданої відповіді Луцькою місцевою прокуратурою вбачається, що подана позивачем заява стосувалася стану досудового розслідування у кримінальному провадження № 0004156. Саме по цьому кримінальному провадженню давались відповіді на поставлені у заяві позивача питаннях. Тому, для перевірки доводів цієї заяви вона приєднувалася до кримінального провадження.

Суд враховуючи зміст вказаної відповіді прокуратури допускає можливість невірного зазначення у відповіді, яка надавалась за результатами розгляду заяви позивача номера кримінального провадження.

Більше того, із досліджених в ході судового розгляду справи доказів, взагалі не вбачається, яке відношення має позивач до кримінального провадження № 10003733.

Інші твердження позивача не спростовують надання відповідачами недостовірної чи неповної інформації.

Отже враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідачами з врахуванням поставлених у запиті на інформацію питаннях у відповідності до статей 3, 4, 5, 14,19, 20, 23 Закону України Про доступ до публічної інформації надано достовірну, точну та повну інформацію, а відтак їх дії є правомірними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність своїх дій, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, в зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Разом з тим, позивач просить суд зобов`язати відповідача вчинити певні дії, а саме надати повну та достовірну інформацію на запит позивача від 24.07.2020. Однак, суд зазначає, що виходячи із норм КАС України для того, щоб зобов`язати відповідача вчинити певні дії, стягнути відповідні кошти слід констатувати перед цим наявність в його діях, бездіяльності чи прийнятих рішеннях ознак протиправності, чого в даному випадку немає. Крім того, поданий позивачем запит розглянуто і фактів надання недостовірної чи неповної інформації не було встановлено.

З врахуванням зазначеного та враховуючи правомірність дій відповідачів відсутні підстави для відшкодування позивачу матеріальної чи моральної шкоди, у зв`язку з чим в задоволенні позову у цій частині слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про доступ до публічної інформації, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, начальника слідчого управління Луцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області підполковника поліції Рудницького Сергія Васильовича про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк