Справа № 205/1880/20(2-а/205/85/20)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 205/1880/20(2-а/205/85/20)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2020 р. (суддя Шавула В.С.) в адміністративній справі № 205/1880/20 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Редіна Ігоря Анатолійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, від 29.02.2020 серії ЕАК № 2175844.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, не врахування інспектором його пояснень, прийняття постанови на місці вчинення правопорушення, на відсутність можливості скористатися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2020 р. позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Скаржник вказує, що постанова серії ЕАК № 2175844 від 29.02.2020 була винесена інспектором Редіним І. А. Законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, а оскаржена позивачем постанова не суперечить висновку Конституційного Суду України (рішення № 5-рп/2015 від 26.05.2015) щодо недопустимості застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом. Зазначає, що позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП. Наголошує, що у справах про адміністративні правопорушення доказом є безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу (постанови) про адміністративне правопорушення. Суд не дослідив належним чином наявність скоєного позивачем правопорушення, проте, прийняв пояснення позивача як доказ, який має більш вагоме значення.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.

У судовому засіданні позивач проти задоволення апеляційної скарги скаржника заперечував.

Відповідачі, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду справи, доказом чого є рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення 25.08.2020, суду уповноважених представників не направили, про причини неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії ЕАК № 2175844 від 29.02.2020, прийнятою інспектором патрульної поліції 3 батальйону 4 роти УПП в Дніпропетровській області рядовим поліції Редіним І.А., на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. (а.с.7-9). Відповідно до вказаної постанови 29.02.2020 об 09:23 год. у м. Дніпрі по вул. Юрія Кондратюка, буд.143А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ 110270», д/н НОМЕР_1 , порушив вимоги знаку 2.2, чим порушив вимоги підпункту «б» пункту 8.4 ПДР.

Не погодившись із постановою серії ЕАК № 2175844 від 29.02.2020, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та відсутність належних та допустимих доказів, сукупність яких свідчила б про безумовне порушення позивачем підпункту «б» пункту 8.4. ПДР.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) також визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, статтею 251 КУпАП не передбачено такого доказу вчинення адміністративного правопорушення, як безпосередні спостереження інспекторами патрульної поліції порушення ПДР водієм транспортного засобу.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до постанови серії ЕАК № 2175844 від 29.02.2020 не виконав вимоги знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", відповідно до якого забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Проте, постанова серії ЕАК № 2175844 від 29.02.2020 не містить посилання на технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, або будь-які інші докази, на основі яких було б можливо встановити факт невиконання позивачем вимог знаку 2.2 під час керування транспортним засобом у м. Дніпрі по вул. Юрія Кондратюка, буд.143А, 29.02.2020 об 09:23 год. Таких доказів скаржник до суду апеляційної інстанції також не надав.

Отже, наведені позивачем доводи щодо виконання ним вимог знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" не спростовані скаржником належними та допустимим доказами, а тому підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП відсутні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання протиправною спірної постанови, оскільки принцип презумпції винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, посилаючись на належні та допустимі докази (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Разом з тим, відповідно до Закону України № 596-VІІІ від 14.07.2015 працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08.08.2015 наділені правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнано неконституційним, а відтак він є обов`язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили. З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з доводами скаржника щодо правомірності розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці скоєння правопорушення. Оскаржене рішення суду першої інстанції висновку щодо відсутності законних підстав для розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його скоєння не містить.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2020 р. в адміністративній справі № 205/1880/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 29 вересня 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий