Справа № 420/6535/20
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2020 року м.Кропивницький Справа № 420/6535/20

провадження № 2-іс/340/53/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасічника Ю.П., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) про стягнення майнової шкоди,-

В С Т А Н О В И В:
26.08.2020р. до Кіровоградського окружного адміністративного суду з Одеського окружного адміністративного суду надійшли матеріали справи за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 заподіяної майнової шкоди у сумі 21682,02 грн.

Позов мотивовано тим, що актом приймання та здавання справ і посади начальника медичної служби, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2020, було виявлено нестачу медичного майна в кількості 226 (двісті двадцять шість) одиниць на загальну суму 20782.02 грн. (двадцять тисяч сімсот вісімдесят дві гривні 02 копійки) та акумуляторна батарея 6СТ-60 в кількості 1 (одна) одиниця, який рахується за медичною службою на загальну суму 300 грн. (триста гривень). Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношення до його вартості» від 02.11.1995 № 880, при відшкодування медичного майна кратність не застосовується, а агрегати, запасні частини, інструменти і приладдя автомобільної техніки усіх марок, до яких належить також і акумуляторна батарея відшкодовується в трикратному розмірі. Таким чином, загальна сума виявленої нестачі, внаслідок якої було нанесено збитків державі складає: 20782,02 грн. + 300 грн. * 3 = 21682,02 грн. (двадцять одна тисяча шістсот вісімдесят дві гривні 02 копійки).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 24 вересня 2020 року (а.с.63).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року відкладено розгляд справи до 16 жовтня 2020 року (а.с.73).

В судове засідання 16 жовтня 2020 року сторони не з`явились.

13 жовтня 2020 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності у порядку письмового провадження (а.с.81).

На адресу відповідача, яка зазначена в позові та інформації ДМС України в Кіровоградській області (а.с.79), судом направлялась кореспонденція, яка поверталась з відміткою поштового органу про неможливість вручення кореспонденції "з інших причин" (а.с.69).

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши справу у порядку письмового провадження на основі наявних у ній матеріалів, суд встановив такі обставини.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.11.2018 № 281 на підставі рапорту молодшого сержанта ОСОБА_2 (а.с.26) та Акту прийому передачі посади від 29.11.2018 (нестач виявлено не було) (а.с.27-29). Тимчасове виконання обов`язків за вакантною посадою начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 було покладено на молодшого сержанта ОСОБА_2 .

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії № НОМЕР_4 від 27 липня 2018 року ОСОБА_2 отримала прізвище ОСОБА_3 (а.с.30).

Згідно з Актом інвентаризації медичного майна та обладнання медичної служби військової частини НОМЕР_1 від 10.07.2019 було встановлено, що нестач не виявлено, матеріальні засоби в наявності, за кількісним та якісним станом відповідають обліковим документам (а.с.31-34).

На підставі Акту приймання та здавання справ і посади начальника медичної служби, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2020, було виявлено нестачу медичного майна в кількості 226 (двісті двадцять шість) одиниць на загальну суму 20782,02 грн. (двадцять тисяч сімсот вісімдесят дві гривні 02 копійки) та акумуляторна батарея 6СТ-60 в кількості 1 (одна) одиниця, який рахується за медичною службою на загальну суму 300 грн. (триста гривень), у зв`язку з чим було призначено службове розслідування наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2020 № 107. В ході даного розслідування ОСОБА_1 відмовилась від надання будь-яких пояснень з приводу виявленої нестачі, що підтверджується Актом про відмову від надання пояснень від 22.04.2020, складеного у присутності трьох осіб (а.с.36-41).

Під час службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 з 29.11.2018 по 16.04.2020, внаслідок особистої недисциплінованості, низького рівня знань керівних документів та неналежного виконання службових обов`язків, допустила неналежне зберігання та облік медичного майна внаслідок чого виникла нестача та нанесено збитки державі на загальну суму 21682,02 грн. (двадцять одна тисяча шістсот вісімдесят дві гривні 02 копійки).

На підставі Акту службового розслідування, командиром військової частини НОМЕР_1 було видано наказ «Про результати службового розслідування за фактом нестачі та неналежного списання матеріальних засобів медичної служби» від 22.05.2020 № 63, в якому пунктом 2 прийнято рішення подати позов до суду з метою відшкодування зі звільненої з військової служби молодшого лейтенанта ОСОБА_1 заподіяної з її вини шкоди державі у розмірі 21682,02 грн. (двадцять одна тисяча шістсот вісімдесят дві гривні 02 копійки) (а.с.45-46).

Станом на дату звернення до суду з даними позовом майнова шкода відповідачем не відшкодована.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 9 Статуту, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Стаття 26 Статуту визначає, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з пунктами 1 та 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. Дія цього Положення поширюється також на осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Приписами пункту 3 Розділу І Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.

Згідно з пунктом 4 Розділу І Положення, відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду.

Відповідно до пункту 13 Положення, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі, зокрема, недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Згідно з пунктом 16 Розділу І Положення, розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.

Відповідно до пункту 17 Розділу І Положення, командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини. У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом. За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Згідно з пунктом 18 Розділу І Положення, розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності. Розслідування провадиться посадовою особою, компетентною у питаннях обліку, зберігання та використання відповідного майна або яка має вищу юридичну освіту. Забороняється доручати розслідування посадовій особі, яка є підлеглою чи безпосереднім начальником військовослужбовця чи військовозобов`язаного, призваного на збори, дії яких необхідно розслідувати, а також посадовим особам, які є співучасниками заподіяння матеріальної шкоди чи зацікавлені в результатах розслідування.

Військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані, які притягаються до матеріальної відповідальності, ознайомлюються з матеріалами розслідування, про що у висновках робиться відповідний запис. Вони мають право подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) військової частини (пункт 22 Розділу І Положення).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року, особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Відповідно до частини 4 статті 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року, переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Відтак, проаналізувавши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем з відшкодування заподіяної майнової шкоди у сумі 21682,02 грн.

При прийнятті рішення у даній справі суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 05.12.2018 у справі № 818/1688/16, в якій вказано, що спори щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень віднесено до розгляду в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі аналізу встановлених судом обставин та правовідносин, що їм відповідають, а також враховуючи, що відповідачем не надано доказів сплати майнової шкоди у сумі 21682,02 грн., яка підтверджується наявними у справі доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За змістом частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведення експертиз.

З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів понесення витрат із залученням свідків та проведення експертиз, такі відповідно вимог статті 139 КАС України до стягнення не підлягають.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 142, 242-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) заподіяну майнову шкоду у сумі 21682,02 грн.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного
адміністративного суду Ю.П. Пасічник