Справа № 620/3828/20
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
15 жовтня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/3828/20
Чернігівський окружний адміністративний суд, під головуванням судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу
до Військової частини НОМЕР_1
провизнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії
Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
З огляду на матеріали справи на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду в зв`язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду, оскільки зі служби ОСОБА_1 було звільнено 14.08.2020, а до суду останній звернувся у вересні 2020 року, тобто через три роки після того, як дізнався про порушення своїх прав.
З огляду на матеріали справи, позивача звільнено з військової служби 14.08.2017. Під час звільнення з військової служби відповідачем не було проведено всіх належних при звільненні грошових сум, а тому ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 у справі № 620/478/20 позов ОСОБА_1 задоволено.
Як зазначає сам відповідач, грошові кошти на виконання рішення суду позивачу виплачені 27.07.2020
Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 3 ст. 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Отже, у даному випадку, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, суд дійшов висновку про можливість застосування до спірних правовідносин приписів Кодексу законів про працю України.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.02.2018 у справі № 805/977/16-а (провадження № К/9901/8708/18), від 04.04.2018 у справі № 805/5111/15-а (провадження № К/9901/6929/18).
Частиною 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України всановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Отже, суд зазначає, що в справах щодо, зокрема, захисту трудових прав, хоча і пов`язаних з проходженням військової служби, встановлюється тримісячний строк звернення до суду.
При цьому, слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, це встановлений доказами день, коли особа дізналась про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.
Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на висновки, які викладені у рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 у справі № 4-рп/2012.
В даному рішенні Конституційний Суд України роз`яснив, що в аспекті конституційного звернення положення ч. 1 ст. 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього Кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. З аналізу наведених положень, Конституційний суд дійшов висновку, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, зокрема, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.
З огляду на матеріали справи датою остаточного розрахунку при звільненні є 27.07.2020, а тому, саме з цієї дати позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх трудових прав.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 805/1917/17-а, від 03.09.2019 у справі № 320/5789/18, від 09.08.2019 у справі № 420/5793/18.
Враховуючи викладене вище, клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду є необґрунтованим та у його задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст. 167, 248, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду - відмовити.
Копію ухвали суду направити сторонам.
Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАСУ ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та згідно ст. 294 КАСУ оскарженню не підлягає.
Суддя Ю.О. Скалозуб