Справа № 640/12211/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року м. Київ № 640/12211/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.02.2019 № та №.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 проведено за відсутності законних підстав, оскільки зі змісту наказу від 14.01.2019 вбачається, що в якості підстави для проведення вказаної перевірки визначено доповідну записку управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб від 14.12.2018 №9603/26-15-42-04-28. Разом з тим, як наголошено у позовній заяві, доповідна записка за своєю суттю є документом внутрішнього використання, а тому не може бути підставою для проведення перевірки, з урахуванням того, що перевірка, проведена на підставі наказу від 14.01.2019, є ідентичною перевірці, за результатами якої складено акт від 22.10.2018. Натомість, за твердженням представника позивача, проведення позапланової перевірки на підставі пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України виключає можливість використання контролюючим органом акту попередньої планової перевірки, проте, перевіряючими під час проведення спірної перевірки фактично продубльовано зміст акту перевірки від 22.10.2018. На додаток, представником позивача зауважено, що паливно-мастильні матеріали використані ФОП ОСОБА_1 у власній господарській діяльності, що спростовує висновки контролюючого органу про порушення вимог п.п. 177.1, 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзиви та заперечення.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, вказавши про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, винесеними контролюючим органом у межах наданих йому повноважень, з огляду на виявлені порушення вимог податкового законодавства з боку позивача, з урахуванням того, що останнім не надано документи, що підтверджують які саме ТМЦ та паливно-мастильні матеріали використано у господарській діяльності.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2017, за результатами чого складено акт від 22.10.2018 №4179/26-15-42-04/ НОМЕР_1 .

Разом з тим, листом від 21.11.2018 №74962/Т/26-15-42-04-77 Головне управління ДФС у м. Києві повідомило ФОП ОСОБА_1 про те, що за результатами розгляду поданих останнім заперечень на висновки акту від 22.10.2018 №4179/26-15-42-04/ НОМЕР_1 , а також наданих до заперечень документів, які не були досліджені під час проведення перевірки, мають великий обсяг та потребують додаткового вивчення, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято рішення про проведення документальної позапланової перевірки, з урахуванням первинних документів, наданих до заперечень, відповідно до пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

На підставі викладеного, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято наказ від 14.12.2018 №18246, яким, відповідно до пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, визначено провести документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 . В якості підстави для прийняття вказаного наказу зазначено доповідну записку управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб від 14.12.2018 №9603/26-15-42-04-28.

Надалі, Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2017, за результатами чого складено акт від 14.01.2019 №25/26-15-42-04/ НОМЕР_1 , у висновках якого зазначено, зокрема, про наступні порушення ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства:

п.п. 177.1, 177.2, 177.4, 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2015-2017 роки на загальну суму 825 465,71 грн., у тому числі за 2015 рік - 135 090,57 грн., за 2016 рік - 344 296,66 грн., за 2017 рік - 346 078,48 грн.;

п. 16-1 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено та не перераховано до бюджету військовий збір із сум чистого доходу за 2015-2017 роки у розмірі 68 062,17 грн., у тому числі за 2015 рік - 10 530,90 грн., за 2016 рік - 28 691,39 грн., за 2017 рік - 28 839,88 грн.

На підставі викладеного, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.02.2019

№, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у загальному розмірі 513 781,81 грн., з яких за податковим зобов`язанням нараховано 411 025,45 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 102 756,36 грн.;

№, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у загальному розмірі 42 815,15 грн., з яких за податковим зобов`язанням нараховано 34 252,12 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 8 563,03 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

У силу пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

У силу пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі якщо платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, ФОП ОСОБА_1 подано до Головного управління ДФС у м. Києві заперечення на акт від 22.10.2018 №4179/26-15-42-04/ НОМЕР_1 , за результатами розгляду яких листом від 21.11.2018 №74962/Т/26-15-42-04-77 Головне управління ДФС у м. Києві повідомило ФОП ОСОБА_1 про те, що внаслідок розгляду поданих останнім заперечень на висновки акту від 22.10.2018 №4179/26-15-42-04/ НОМЕР_1 , а також наданих до заперечень документів, які не були досліджені під час проведення перевірки, мають великий обсяг та потребують додаткового вивчення, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято рішення про проведення документальної позапланової перевірки, з урахуванням первинних документів, наданих до заперечень, відповідно до пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України. Як наслідок, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято наказ від 14.12.2018 №18246 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 на підставі пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, тобто у разі якщо платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки, що і мало місце у межах спірних правовідносин. З урахуванням викладеного вбачається, що дійсною підставою для проведення спірної перевірки позивача слугували подані ним заперечення, а не сама по собі доповідна записка управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб від 14.12.2018 №9603/26-15-42-04-28.

При цьому, суд звертає увагу, що предмети перевірок, оформлені актами від 22.10.2018 №4179/26-15-42-04/ НОМЕР_1 та від 14.01.2019 №25/26-15-42-04/ НОМЕР_1 , дійсно є однаковими. Разом з тим, вказана обставина пов`язана з підставою проведення перевірки, яка передбачена приписами пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, що, відповідно, не свідчить про порушення положень податкового законодавства, як і посилання перевірячих на акт від 22.10.2018 №4179/26-15-42-04/ НОМЕР_1 в акті від 14.01.2019 №25/26-15-42-04/ НОМЕР_1 .

Відтак, суд дійшов до висновку, що Головним управлінням ДФС у м. Києві правомірно та у межах наданому останнім повноважень проведено спірну перевірки позивача, результати якої оформлено актом від 14.01.2019 №25/26-15-42-04/ НОМЕР_1 .

Щодо суті виявлених порушень слід зазначити наступне.

Згідно з п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України).

Не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати (пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України).

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що не всі виплати фізичної особи-підприємця можуть бути включені під час розрахунку об`єкта оподаткування останнього, а лише ті, які безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю останнього.

У розумінні пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

При цьому, відповідно до пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Як вбачається зі змісту акту від 14.01.2019 №25/26-15-42-04/ НОМЕР_1 , в якості підстави для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень перевіряючими вказано, що ФОП ОСОБА_1 на підтвердження задекларованих сум витрат до перевірки надано книгу обліку доходів і витрат за перевіряємий період та первинні документи за 2015 рік, а саме: накладні на придбання ТМЦ та паливно-мастильних матеріалів, фіскальні чеки, підтверджуючі сплату та акти приймання-передачі товарів (вантажів). Проте, останнім не надано документи, підтверджуючі які саме ТМЦ та паливно-мастильні матеріали використано у господарській діяльності, в якій кількості та об`ємі (не надано товарно-транспортні накладні, акти списання тощо). Щодо витрат, пов`язаних з отриманим доходом у 2016 та 2017 роках позивачем до перевірки первинні документи не надано.

У свою чергу, за твердженням представника позивача, відповідні паливно-мастильні матеріали використані ФОП ОСОБА_1 у власній господарській діяльності, з урахуванням характеру діяльності останнього, а саме: КВЕД 49.41 - Вантажний автомобільний транспорт.

Разом з тим, суд звертає увагу, що з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається того, що спірні ТМЦ та паливно-мастильні матеріали використано позивачем саме з метою експлуатації у власній господарській діяльності відповідних транспортних засіб, за умови відсутності первинної документації, яка б це підтверджувала. У той же час, сам факт діяльності позивача за КВЕД 49.41 - Вантажний автомобільний транспорт - вказаного не доводить.

Відтак, суд погоджується з висновками перевіряючих про відсутність доказів, які б підтверджували використання спірних ТМЦ та паливно-мастильних матеріалів саме у господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 . Іншого з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається.

Аналогічні твердження стосуються також виявленого перевіряючими порушення п. 16-1 підрозділу ХХ Податкового кодексу України (заниження та не перерахування до бюджету військового збору), оскільки, як вбачається зі змісту акту перевірки від 14.01.2019 №25/26-15-42-04/ НОМЕР_1 , вказане порушення є наслідком заниження позивачем суми чистого оподаткованого доходу, що досліджено судом вище.

Як наслідок, враховуючи встановлені судом обставини даної справи та наявні у ній докази, суд дійшов до висновку про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, прийнятих з огляду на виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового законодавства з боку позивача.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні останніх.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок