Справа № 317/2392/20
Суддя: Нікітін В. В.
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 317/2392/20
Провадження № 2-а/317/38/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Нікітіна В.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби інспекторів з паркування Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Служби інспекторів з паркування Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 31.07.2020 інспектором з паркування Хижняком В.Г. була винесена постанова ZP № 2001726, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. В постанові зазначено, що 04.06.2020 о 12-27 год. в м. Запоріжжя по вул. Руставі. 1, водій, який керував автомобілем Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини та створив перешкоду дорожньому руху, чим порушив п. 15.9 г ПДР України та ч. 3 ст. 122 КУпАП. Цю постанову позивач отримав поштою 05.08.2020. Позивач зазначає, що правил дорожнього руху він не порушував, внаслідок чого винесена постанова є необгрунтованою та протиправною. Зі змісту постанови слідує, що при фіксації правопорушення використовувалася фотозйомка (відеозапис) спецзасобом марки Samsung SM-Т395, а вимір здійснювався ручним лазерним світловіддалеміром Bosch GLM20. Також зазначено, що з відповідними матеріалами можна ознайомитися за посиланням https://parking.zp.gov.ua. З отриманих за вказаним посиланням фотоматеріалів, можна констатувати, що позивач здійснюючи зупинку транспортного засобу Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 перебував на прилеглій території, яка відведена для в`їзду автомобілів до магазину «Сільпо», а не ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини, як вказано в постанові, за що передбачена адміністративна відповідальність. Таким чином, ділянка дороги, на якій здійснив зупинку позивач, є виключно прилеглою територією у відповідності до чого, останнім п. 15.9 г ПДР України порушений не був, внаслідок чого відсутні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП. Крім того, транспортний засіб позивача не створював перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху на даній ділянці.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без їх участі, зазначив, що проти задоволення позовних вимог заперечують з підстав, викладених у відзиві.

З урахуванням вимог ч. 9 ст. 205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31.07.2020 інспектором з паркування Департаменту правового забезпечення «Служба інспекторів з паркування» Запорізької міської ради винесено постанову ZP № 2001726 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме, що 04.06.2020 12-27 год. в м. Запоріжжя по вул. Руставі, 1 водій, який керував автомобілем Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини та створив перешкоду дорожньому руху, чим порушив п. 15.9 г ПДР України та ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідач у відзиві на адміністративний позов зазначив, що вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не відповідають вимогам закону, а тому не підлягають задоволенню з наступних підстав. З карти міста Запоріжжя вбачається, що ділянка дороги, на якій було притягнуто до відповідальності позивача, не прилягає до краю проїзної частини, до автозаправних станцій, стоянок, будівельних майданчиків тощо, не призначена для в`їзду до дворів, а є наскрізною ділянкою дороги, призначеною для об`їзду супермаркету «Сільпо», на якому в тому числі й паркують авто водії, хибно вважаючи це стоянкою. Більше того, дана ділянка дороги є заасфальтованою та широкою, а отже це означає, що вона призначена для руху дорожнього транспорту. Тому в розумінні п.1.10 ПДР України, дана ділянка не підпадає під визначення терміну «прилегла територія», а є чітко визначеним перехрестям. Окрім того, з карти видно, що місцем правопорушення є саме перехрестя, бо на карті вбачається розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. З огляду на це, притягаючи до відповідальності ОСОБА_1 , інспектор з паркування ОСОБА_2 діяв в межах чинних норм, передбачених законодавством.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що у відповіді від 06.10.2020 на адвокатський запит УПП в Запорізькій області ДПП зазначено, що з фотокарток, доданих до запиту вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 перебуває прилегла територія відповідно до п. 1.10 ПДР України. Крім того, це підтверджується і фотознімком карти даної місцевості, з якої чітко вбачається, що там наявний в`їзд на стоянки та території магазинів Сільпо, Апельмон, Ломбарду Мідас, а також на Осипенківський ринок. Також транспортний засіб позивача не створював перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці на даній ділянці.

Частина 3 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Приписами п.15.9 г ПДР України визначено, що зупинка забороняється: на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещувальної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду та Т-подібних перехрестях. Де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до визначення понять, наведених у п.1.10 ПДР України, встановлено: перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території; прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Частина 1 та 2 статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

У даному випадку відповідачем у встановленому порядку не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем п.15.9 г Правил дорожнього руху, хоча за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

Більше того - з наданих суду фотоматеріалів не вбачається, що розмістивши свій автомобіль біля проїжджої частини, позивач створив перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, що є невід`ємним елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

З наведених підстав суд вважає за необхідне відповідно до ст. 286 КАС України скасувати постанову від 31.07.2020 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ч. 3 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити в зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 73-79, 139, 159, 205, 211, 217, 227-228, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Служби інспекторів з паркування Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради (м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206 каб. 409) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову ZP № 2001726 від 31.07.2020 Служби інспекторів з паркування Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у сумі 510 грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушенні за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Стягнути зі Служби інспекторів з паркування Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду (49005, м. Дніпро, вул. Василя Жуковського, 23) через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Нікітін