Справа № 640/13529/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Корпорації «Таско» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2020 року (розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Корпорації «Таско» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року, Корпорація «Таско» (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач), в якому просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 № щодо нарахування суми штрафу у розмірі 606 612, 02 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачем проводилась перевірка, яка охоплювала період з січня 2017 року по червень 2018 року, якою встановлено порушення термінів реєстрації зазначених в акті перевірки податкових накладних. Позивач переконаний, що штрафні санкції не повинні застосовуватись, оскільки такі податкові накладні не видаються отримувачу (покупцю).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що Заступником начальника відділу податкового супроводження підприємств машинобудування і металообробки управління податкового супроводження підприємств паливно-енергетичного комплексу і виробничої сфери Фетісовою Д.Г. Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних Корпорації «Таско», за результатами якої складено акт від 15.03.2019 № 819/28-10-42-01/22866094.

У висновках вказаного акту встановлено порушення граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме:

ПН № 5, дата виписки: 31.01.2017, дата реєстрації: 16.02.2017, період: 31.01.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 1, сума ПДВ: 129753,54 грн., розмір штрафу % 10, сума штрафу - 12975,35 грн.;

ПН № 4, дата виписки: 31.01.2017, дата реєстрації: 16.02.2017, період: 31.01.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 1, сума ПДВ: 40,00 грн., розмір штрафу % 10, сума штрафу - 4,00 грн.;

ПН № 1, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 19.01.2018, період: 31.01.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 4, сума ПДВ: -120331,34 грн., розмір штрафу % 10, сума штрафу - 12033,13 грн.;

ПН № 2, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 19.01.2018, період: 28.02.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 4, сума ПДВ: -111754,70 грн., розмір штрафу % 10, сума штрафу - 11175,47 грн.;

ПН № 3, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 19.01.2018, період: 31.03.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 4, сума ПДВ: -445934,50 грн., розмір штрафу % 10, сума штрафу - 44593,45 грн.;

ПН № 4, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 31.01.2018, період: 30.04.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 16, сума ПДВ: -1611411,55 грн., розмір штрафу % 20, сума штрафу - 32282,31 грн.;

ПН № 5, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 31.01.2018, період: 31.05.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 16, сума ПДВ: -292805,11 грн., розмір штрафу % 20, сума штрафу - 58561,02 грн.;

ПН № 6, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 31.01.2018, період: 30.06.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 16, сума ПДВ: -175181,09 грн., розмір штрафу % 20, сума штрафу - 35036,22 грн.;

ПН № 7, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 31.01.2018, період: 31.07.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 16, сума ПДВ: -421818,12 грн., розмір штрафу % 20, сума штрафу - 84363,62 грн.;

ПН № 8, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 31.01.2018, період: 31.08.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 16, сума ПДВ: -509705,93 грн., розмір штрафу % 20, сума штрафу - 101941,19 грн.;

ПН № 9, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 31.01.2018, період: 30.09.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 16, сума ПДВ: -210242,31 грн., розмір штрафу % 20, сума штрафу - 42048,46 грн.;

ПН № 10, дата виписки: 30.10.2017, дата реєстрації: 20.11.2017, період: 31.10.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 5, сума ПДВ: 806,28 грн., розмір штрафу % 10, сума штрафу - 80,63 грн.;

ПН № 10, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 31.01.2018, період: 31.10.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 16, сума ПДВ: -241817,62 грн., розмір штрафу % 20, сума штрафу - 48363,52 грн.;

ПН № 11, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 31.01.2018, період: 30.11.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 16, сума ПДВ: -374436,28 грн., розмір штрафу % 20, сума штрафу - 74887,26 грн.;

ПН № 12, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 31.01.2018, період: 31.12.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 16, сума ПДВ: -236366,71 грн., розмір штрафу % 20, сума штрафу - 47272,34 грн.;

ПН № 1, дата виписки: 05.06.2019, дата реєстрації: 02.07.2018, період: 30.06.2018, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 2, сума ПДВ: 9930,49 грн., розмір штрафу % 10, сума штрафу - 993,05 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 № 1, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 10% на суму 81855,08 грн., у розмірі 20% на суму 524756,94 грн. Розмір штрафних санкцій всього становив 606612,02 грн.

Рішенням ДФС України від 18.06.2019 № 27746/6/99-99-11-06-01-25 за результатами розгляду скарги позивача на податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 № 1 скаргу залишено без задоволення, а зазначене податкове повідомлення-рішення - без змін.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та нормами ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 201.1. статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 199.1. ст. 199 ПК України, у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Згідно з п. 199.2. ст. 199 ПК України, частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях визначається у відсотках як відношення обсягів з постачання оподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за попередній календарний рік до сукупних обсягів постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за цей же попередній календарний рік. Визначена у процентах величина застосовується протягом поточного календарного року.

Відповідно до п. 199.4. ст. 199 ПК України, платник податку за підсумками календарного року здійснює перерахунок частки використання товарів/послуг та необоротних активів в оподатковуваних операціях виходячи з фактичних обсягів проведених протягом року оподатковуваних та неоподатковуваних операцій. У разі зняття з обліку платника податку, у тому числі за рішенням суду, перерахунок частки здійснюється виходячи з фактичних обсягів оподатковуваних та неоподатковуваних операцій, проведених з початку поточного року до дати зняття з обліку.

Згідно з п. 199.5 ст. 199 ПКУ, частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях, визначена з урахуванням норм пп. 199.2 - 199.4 ст. 199 ПКУ, застосовується для проведення коригування сум податкових зобов`язань, зазначених у п. 199.1 ст. 199 ПКУ. Результати перерахунку сум податкових зобов`язань відображаються у податковій декларації за останній податковий період року. У разі зняття з обліку платника податку, у тому числі за рішенням суду, коригування відображається платником податку у податковій декларації останнього податкового періоду, коли відбулося зняття з обліку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції встановлено, що, дотримуючись вищенаведених вимог ПК України, позивачем були виписані розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, які не підлягають наданню отримувачу (покупцю), які подані на реєстрацію в ЄРПН, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями № 1.

Відповідно до п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За результатами перевірки складений акт, відповідно до висновків якого: встановлено, що у порушення п. 20.1.10 ст. 201 Розділу ПК України, Корпорацією «Таско» несвоєчасно зареєстровано податкові накладні /розрахунки коригування по податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних всього на суму ПДВ у розмірі 606612,02 грн, а саме щодо:

ПН № 5, дата виписки: 31.01.2017, дата реєстрації: 16.02.2017, період: 31.01.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 1, сума ПДВ: 129753,54 грн., розмір штрафу % 10, сума штрафу - 12975,35 грн.;

ПН № 4, дата виписки: 31.01.2017, дата реєстрації: 16.02.2017, період: 31.01.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 1, сума ПДВ: 40,00 грн., розмір штрафу % 10, сума штрафу - 4,00 грн.;

ПН № 1, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 19.01.2018, період: 31.01.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 4, сума ПДВ: -120331,34 грн., розмір штрафу % 10, сума штрафу - 12033,13 грн.;

ПН № 2, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 19.01.2018, період: 28.02.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 4, сума ПДВ: -111754,70 грн., розмір штрафу % 10, сума штрафу - 11175,47 грн.;

ПН № 3, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 19.01.2018, період: 31.03.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 4, сума ПДВ: -445934,50 грн., розмір штрафу % 10, сума штрафу - 44593,45 грн.;

ПН № 4, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 31.01.2018, період: 30.04.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 16, сума ПДВ: -1611411,55 грн., розмір штрафу % 20, сума штрафу - 32282,31 грн.;

ПН № 5, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 31.01.2018, період: 31.05.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 16, сума ПДВ: -292805,11 грн., розмір штрафу % 20, сума штрафу - 58561,02 грн.;

ПН № 6, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 31.01.2018, період: 30.06.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 16, сума ПДВ: -175181,09 грн., розмір штрафу % 20, сума штрафу - 35036,22 грн.;

ПН № 7, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 31.01.2018, період: 31.07.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 16, сума ПДВ: -421818,12 грн., розмір штрафу % 20, сума штрафу - 84363,62 грн.;

ПН № 8, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 31.01.2018, період: 31.08.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 16, сума ПДВ: -509705,93 грн., розмір штрафу % 20, сума штрафу - 101941,19 грн.;

ПН № 9, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 31.01.2018, період: 30.09.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 16, сума ПДВ: -210242,31 грн., розмір штрафу % 20, сума штрафу - 42048,46 грн.;

ПН № 10, дата виписки: 30.10.2017, дата реєстрації: 20.11.2017, період: 31.10.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 5, сума ПДВ: 806,28 грн., розмір штрафу % 10, сума штрафу - 80,63 грн.;

ПН № 10, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 31.01.2018, період: 31.10.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 16, сума ПДВ: -241817,62 грн., розмір штрафу % 20, сума штрафу - 48363,52 грн.;

ПН № 11, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 31.01.2018, період: 30.11.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 16, сума ПДВ: -374436,28 грн., розмір штрафу % 20, сума штрафу - 74887,26 грн.;

ПН № 12, дата виписки: 31.12.2017, дата реєстрації: 31.01.2018, період: 31.12.2017, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 16, сума ПДВ: -236366,71 грн., розмір штрафу % 20, сума штрафу - 47272,34 грн.;

ПН № 1, дата виписки: 05.06.2018, дата реєстрації: 02.07.2018, період: 30.06.2018, ІПН покупця - « 00», кількість днів затримки - 2, сума ПДВ: 9930,49 грн., розмір штрафу % 10, сума штрафу - 993,05 грн.

За порушення термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних до позивача застосовані штрафні санкції відповідно до п.120.1 та п. 102.2 ст. 120 ПК України.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п. 201.10. ст. 201 ПК України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

У відповідності до вимог п. 120-1.1 ст. 1201 ПКУ, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

- 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, як це передбачено абзацом сімнадцятим пункту 201.10 статті 201 ПК України, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №204 (остання редакція набрала чинності з 24.03.2018) (надалі Порядок № 1246).

Відповідно до вимог пункту 5 Порядку № 1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 201.3, 201.9 статті 201 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 ПК України, а також з урахуванням Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не надаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, складені за операціями з постачання послуг нерезидентом) незалежно від суми податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Згідно з п. 8 цього Порядку, податкова накладна та/або розрахунок коригування складаються та реєструються постачальником (продавцем) - платником податку, крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку.

В Порядку не міститься визначення поняття «реєстрація податкової накладної». Натомість, за визначенням підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК України, ЄРПН - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Таким чином, наявність обов`язку у платника податків щодо здійснення реєстрації відповідних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не є спірною у цій справі. Спірним є саме наявність чи відсутність підстав для застосування штрафу, передбаченого пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України.

З 01 січня 2017 року законодавцем змінено редакцію пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України. На відміну від попередньої редакції цієї статті, яка встановлювала штрафні санкції за порушення термінів реєстрації виключно податкових накладних, що підлягають наданню покупцям, чинною на момент виникнення правовідносин редакцією визначено, що штрафні санкції застосовуються за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації всіх податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Винятком є виключно порушення термінів реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Відповідно до пункту 8 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.12.2015 року № 1307, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 січня 2016 р. за №137/28267 (далі Порядок №1307) при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» робиться помітка «X» та зазначається тип причини:

01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку);

02 - Складена на постачання неплатнику податку;

03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку;

04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання;

05 - Складена у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку;

06 - Складена у зв`язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих;

07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України; 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість;

09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість;

10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності;

11 - Складена за щоденними підсумками операцій;

12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку);

13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності;

14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента;

15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 ПК України, над фактичною ціною постачання.

Отже, положеннями Порядку № 1307 визначено детальний перелік податкових накладних, які не підлягають наданню отримувачу (покупцю). Цей перелік включає в себе не тільки податкові накладні, складені на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість та операції, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість, але й інші групи операцій, здійснення яких обумовлює ненадання податкових накладних продавцю.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 1307 у разі нарахування податкових зобов`язань згідно з пунктом 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 ПК України платник податку складає окремі зведені податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, які призначаються для їх використання / починають використовуватися:

1) в операціях, що не є об`єктом оподаткування;

2) в операціях, звільнених від оподаткування;

3) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

4) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Такі зведені податкові накладні складаються не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду.

Як зазначалось раніше та наголошувалось позивачем, відповідно до п. 199.4. ст. 199 ПК України, платник податку за підсумками календарного року здійснює перерахунок частки використання товарів/послуг та необоротних активів в оподатковуваних операціях виходячи з фактичних обсягів проведених протягом року оподатковуваних та неоподатковуваних операцій. У разі зняття з обліку платника податку, у тому числі за рішенням суду, перерахунок частки здійснюється виходячи з фактичних обсягів оподатковуваних та неоподатковуваних операцій, проведених з початку поточного року до дати зняття з обліку.

У разі постачання товарів/послуг отримувачу (покупцю), який не зареєстрований як платник податку, у графі «Отримувач (покупець)» зазначається «Неплатник», а у рядку «Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)» проставляється умовний ІПН « 00», рядок «Податковий номер платника податку або серія (за наявності) та номер паспорта» не заповнюється. (ПН № 10 від 30.10.2017).

У разі складання податкової накладної отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента, місце постачання яких розташоване на митній території України, у рядку «Індивідуальний податковий номер постачальника (продавця)» такої накладної проставляється умовний ІПН «00», а у рядку «Постачальник (продавець)» зазначаються найменування (П. І. Б.) нерезидента та через кому - країна, в якій зареєстрований продавець (нерезидент), рядок «Податковий номер платника податку або серія (за наявності) та номер паспорта» не заповнюється. У рядках, відведених для заповнення даних покупця, отримувач (покупець) зазначає власні дані. (ПН № 1 від 05.06.2018).

У зведених податкових накладних, у яких зазначено код ознаки 1 або 2, у графі «Отримувач (покупець)» платник податку зазначає власне найменування (П. І .Б.), у рядку «Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)» проставляється умовний ІПН « 00», рядок «Податковий номер платника податку або серія (за наявності) та номер паспорта» не заповнюється, а у верхній лівій частині зазначається відповідний тип причини відповідно до пункту 8 цього Порядку (04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання; 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; 13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності). (ПН №№ 1-12 від 31.12.2017, ПН №№ 4, 5 від 31.01.2017).

Згідно з п. 3 Порядку № 1307 усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 9-15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.

Зі змісту податкових накладних/розрахунків коригування, які були предметом камеральної перевірки та порушення строків реєстрації яких, зафіксовано в акті перевірки, вбачається, що такі податкові накладні мали позначку в графі «не підлягає наданню отримувачу (покупцю)», а у їх верхній лівій частині зазначено тип причини « 02», « 09», « 13» та « 14».

Отже, факт складання зведених податкових накладних впливає на строк їх складання і жодним чином не впливає на строк їх реєстрації, визначений пунктом 201.10 статті 201 ПК України. Порушення такого строку становить, з урахуванням встановлених обставин справи, склад правопорушення, передбаченого пунктом 120-1.1 статті 120 ПК України, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 816/1488/17.

На підстав іивще зазначеного, колегія суддів зазначає, що позивачем не заперечується факт порушення строків реєстрації відповідних податкових накладних, проте, наголошується на тому, що несвоєчасність реєстрації таких видів податкових накладних, які не надаються отримувачу (покупцю) - не створює підстав для застосування проти нього контролюючим органом штрафних санкцій.

Між тим, відповідно до пункту 201.10. статті 201 ПК України, податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, коли законодавець виокремлює податкові накладні, які не надаються покупцю, та податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, ним застосовується слово «а також», разом з тим, п. 120-1.1 статті 120-1 ПК України містить інші правові норми.

Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України, Порядку № 1307 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Вказана правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 816/1488/17 та від 11.12.2018 у справі № 807/68/18.

Щодо посилання позивача про помилковість тлумачення Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України диспозицій п. 1201.1 статті 1201 ПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, суд апеляційної інстанції відхиляє зазначені вище посилання та та вважає необґрунтованими твердження позивача щодо незастосування штрафних санкцій в разі несвоєчасності реєстрації в ЄРПН податкових накладних, які не надаються отримувачу (покупцю).

При цьому, доказів того, що податкові накладні позивача, зазначені в додатку до акта перевірки відповідали всім критеріям, а саме: не надаються отримувачу (покупцю) та складені на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою, які дають підстави для незастосування штрафних санкцій у випадку несвоєчасної реєстрації таких накладних - матеріали справи не містять.

Щодо посилання позивача на положення підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України, колегія судів зазначає наступне.

Так, зазначені вище доводи вважає безпідставними, оскільки презумпція правомірності рішень платника податку застосовується у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, що у межах даної справи не вбачається.

На підставі вище зазначеного, колегія суді дві приходить до висновку, що відповідачем правомірно застосовано до позивача штраф за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України, для реєстрації податкових накладних, перелік яких наведено в додатку до акта перевірки від 15.03.2019 № 819/28-10-42-01/22866094.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 20.05.2019 (справа № 417/3668/17).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Корпорації «Таско» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

М.І. Кобаль