Справа № 460/1505/20
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2020 року м. Рівне №460/1505/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Н.О. Дорошенко за участю секретаря судового засідання О.П. Янчар та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник адвокат Троянчук Д.М.,

відповідача-1: представник Форет М.С.,

відповідача-2: представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Відкрите акціонерне товариство "Берестовецький спецкар`єр"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство «Берестовецький спецкар`єр» (далі ВАТ "Берестовецький спецкар`єр", позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі ГУ ДПС у Рівненській області, відповідач-1) та Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області (далі ГУ ДКСУ у Рівненській області, відповідач-2), в якому просило:

визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Рівненській області щодо не внесення до Реєстру заяв повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування ВАТ «Берестовецький спецкар`єр» за червень 2015 року у розмірі 126426 грн;

стягнути з Державного бюджету України через ГУ ДКСУ у Рівненській області на користь ВАТ «Берестовецький спецкар`єр» заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість у розмірі 126426 грн.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13.06.2017, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.07.2017, по справі №817/114/16 за позовом ВАТ «Берестовецький спецкар`єр» до Рівненської об`єднаної ДПІ ГУ ДФС у Рівненській області визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 25.01.2016 про зменшення суми бюджетного відшкодування в розмірі 189639 грн. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.01.2019у, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2019, по справі №460/2660/18 зобов`язано Головне управління ДФС у Рівненській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані про узгоджені суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації за червень 2015 року, які необхідні для відшкодування ВАТ «Берестовецький спецкар`єр» суми податку на додану вартість за червень 2015 року у розмірі 126 426 грн, та стягнено з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області на користь Відкритого акціонерного товариства «Берестовецький спецкар`єр» 40675,22 грн пеню, нараховану на суму заборгованості з бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за період з 19.11.2016 по 19.10.2018 по декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року. Проте, позивач станом на момент звернення до суду бюджетного відшкодування за червень 2015 року в сумі 126 426 грн. не отримав. За таких обставин, просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 05.03.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 19.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Відповідач-1 подав відзив на позовну заяву (а.с.83-84), в якому заперечив проти позовних вимог та вказав, що механізм відшкодування сум ПДВ в межах Тимчасового реєстру заяв в частині внесення змін до Порядку інформаційної взаємодії Міністерства фінансів України з Державною фіскальною службою України та Державною казначейською службою України в процесі формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.03.2017 № 326, потребує доопрацювання, оскільки з 01.01.2017 відсутні технічні можливості здійснення процедур відшкодування сум залишків бюджетного відшкодування ПДВ, що підлягають включенню до Тимчасового реєстру заяв. Отже, питання стосовно внесення суми ПДВ за уточнюючим розрахунком за червень 2015 року до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування лежить в площині внесення змін до діючих нормативно-правових актів. Сума залишку ПДВ по платнику ПАТ "Берестовецький спецкар`єр" за результатами судового оскарження можлива до включення в Тимчасовий реєстр заяв після внесення змін до положення підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення ПК України щодо Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та доопрацювання механізму відшкодування таких сум ПДВ. З огляду на зазначене, відповідач-1 вважає, що вирішення питання щодо повернення на розрахунковий рахунок ВАТ "Берестовецький спецкар`єр" суми бюджетного відшкодування можливе лише шляхом внесення змін до чинних нормативно-правових актів, що свідчить про відсутність в діях посадових осіб ГУ ДФС у Рівненській області бездіяльності щодо невнесення до Реєстру заяв повернення сум бюджетного відшкодування ВАТ "Берестовецький спецкар`єр" за червень 2015 року у розмірі 126426 грн.

Також відповідач-1 заперечив позовну вимогу щодо стягнення заборгованості в сумі 126426 грн, оскільки за даними ІКП ВАТ "Берестовецький спецкар`єр" переплата станом на 01.04.2020 становить 216450,66 грн та сформована за рахунок сплати платником задекларованої суми ПДВ до бюджету, оскільки задекларовані суми ПДВ до сплати по деклараціях перекриті заявленою сумою бюджетного відшкодування згідно з черговістю зарахування.

З наведених підстав відповідач-1 просив відмовити в позові повністю.

Відповідач-2 відзиву на позов не подав.

Ухвалою від 15.04.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалами від 19.05.2020, 11.06.2020, 06.07.2020 (протокольна), 05.08.2020 розгляд справи відкладено.

В судовому засіданні 26.08.2020 представники позивача та відповідача-1 підтримали свої вимоги та заперечення з підстав, наведених в заявах по суті справи.

Відповідач-2 в судове засідання повторно не прибув без повідомлення причин, що не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши у їх сукупності, відповідно до вимог закону, суд встановив та врахував таке.

Матеріалами справи стверджено, що Костопільською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області було проведено камеральну перевірку правомірності нарахування суми бюджетного відшкодування згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань ВАТ «Берестовецький спецкар`єр» з податку на додану вартість за червень 2015 року, результати якої оформлено актом від 15.01.2016 року №8/15/05474856 (а.с.21-29).

На підставі акту перевірки, Костопільською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.01.2016 №, яким ВАТ «Берестовецький спецкар`єр» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 126 426 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 63 312 грн (а.с.30).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13.06.2017, залишеною без змін ухвалами Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2016 та Вищого адміністративного суду України від 12.07.2017 по справі №817/114/16 за позовом ВАТ «Берестовецький спецкар`єр» до Рівненської об`єднаної ДПІ ГУ ДФС у Рівненській області, податкове повідомлення-рішення № від 25.01.2016 про зменшення суми бюджетного відшкодування в розмірі 189 639 грн було визнано протиправним та скасовано (а.с.32-36,37-42,43-46).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.01.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2019 по справі №460/2660/18, зобов`язано Головне управління ДФС у Рівненській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані про узгоджені суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації за червень 2015 року, які необхідні для відшкодування ВАТ «Берестовецький спецкар`єр» суми податку на додану вартість за червень 2015 року у розмірі 126 426 грн, та стягнено з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області на користь Відкритого акціонерного товариства «Берестовецький спецкар`єр» 40 675 (сорок тисяч шістсот сімдесят п`ять гривень двадцять дві копійки) грн. 22 коп. пеню, нараховану на суму заборгованості з бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за період з 19.11.2016 по 19.10.2018 по декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року (а.с.47-54,55-62).

Дослідженням інтегрованої картки платника ВАТ «Берестовецький спецкар`єр» встановлено, що позивач бюджетного відшкодування за червень 2015 року в сумі 126426 грн не отримав, що відповідач-1 не заперечує. При цьому, відповідно до позиції податкового органу, узгоджена сума бюджетного відшкодування у розмірі 126 426 грн за червень 2015 року не була отримана платником податків у зв`язку з її невнесенням ні до Тимчасового реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування, ні до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, що діє з квітня 2017 року, з підстав технічної неможливості та недосконалості нормативно-правового регулювання.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Приписами п.200.7 ст. 200 ПК України встановлено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Згідно з положенням п. 200.10 ст.200 ПК України, платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.15 ст. 200 ПК України після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника. У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення - рішення (п. 200.12 ст. 200 ПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оцінка встановлених судом обставин справи в розрізі проаналізованих вище норм Податкового кодексу України дає суду підстави для висновку, що суб`єкт владних повноважень в спірних правовідносинах допустився протиправної бездіяльності внаслідок невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування ВАТ «Берестовецький спецкар`єр» за червень 2015 року у розмірі 126426 грн, в результаті чого тривалий час порушується право на отримання бюджетного відшкодування платника податків, яким виконано всі необхідні умови для отримання такого відшкодування. При цьому суд вважає безпідставними та відхиляє доводи відповідача-1 про відсутність його вини в допущенні вказаної бездіяльності, позаяк невчинення відповідачем-1 активних дій щодо повернення на рахунок платника узгоджених сум бюджетного законодавства суперечить як безпосередньо приписам чинного податкового законодавства, так і судовому рішенню у справі № 460/2660/18, яке набрало законної сили та підлягало виконанню.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, з урахуванням наведеного, суд вважає, що поведінка відповідача-1 у спірних правовідносинах не відповідає критеріям обґрунтованості, розсудливості та добросовісності, є непропорційною, оскільки порушує необхідний баланс між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована поведінка податкового органу. Окремо суд вважає за необхідне підкреслити тривалість порушення прав та законних інтересів платника податків, який після судового узгодження суми бюджетного відшкодування впродовж чотирьох років протиправно позбавлений можливості фактичного отримання такого відшкодування.

Таким чином, суд вважає, що позов в частині позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача-1 слід задовольнити.

Вирішуючи спір в частині позовної вимоги про стягнення з Державного бюджету заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ, суд виходить з такого.

Законами України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» та від 21 грудня 2016 року № 1797-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» внесено зміни до статті 200 ПК України, зокрема, й щодо порядку бюджетного відшкодування ПДВ.

У зв`язку з прийняттям вказаних змін до ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 визнано таким, що втратив чинність Порядок № 39.

Відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України, на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з підпунктом 200.7.2 пункту 200.7 цієї статті Кодексу, заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

На підставі пункту 200.15 статті 200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Пунктом 200.12 статті 200 ПК України, зокрема, визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

Вказані норми статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 (далі - Порядок № 26).

Відповідно до пункту 56 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, до 01 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 лютого 2019 року по справі №826/7380/15 відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, викладеного в постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 21-881а15, від 17 листопада 2015 року у справі № 21-4371а15, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-2650а15, від 20 квітня 2016 року у справі № 21-452а16, від 07 березня 2017 року у справі №820/19449/14, про те, що відшкодування ПДВ здійснюється органом Державної казначейської служби України з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 ПК України та Порядком № 39, оскільки на момент розгляду цієї справи Великою Палатою Верховного Суду вказаний спосіб захисту не є ефективним та не призводить до поновлення порушеного права платника податків.

За обставинами, встановленими у справі №826/7380/15, Велика палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України через орган Державної казначейської служби України заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття "майно" у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як "майнові права", а отже, як "майно" (див. mutatis mutandis рішення у справі "Бейелер проти Італії" від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин "легітимне очікування" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "легітимне очікування", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

ЄСПЛ у рішенні у справі "Інтерсплав проти України" від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа - платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували "справедливий баланс" між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, позивач має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету ПДВ у розмірі 126 426 грн, які охоплюються поняттям "майно" в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Ураховуючи наведене та з огляду на те, що такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування або до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податку, ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКСУ у Рівненській області на користь позивача заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ.

При цьому суд критично оцінює як безпідставні та необґрунтовані та не бере до уваги покликання відповідача-1 на наявну переплату ПДВ по інтегрованій картці позивача станом на 01.04.2020, позаяк дослідженням ІКП за період з 31.12.2015 по 31.03.2020 (а.с.86-103) судом достеменно встановлено, що ВАТ "Берестовецький спецкар`єр" спірну суму узгодженого бюджетного відшкодування до даного часу не отримав, за даними інтегрованої картки вона не обліковується, отже наявна переплата до бюджету ПДВ жодним чином не впливає на законне право платника податків на отримання бюджетного відшкодування в сумі 126426 грн.

Крім цього, суд зазначає, що у пункті 74 рішення у справі "Лелас проти Хорватії" і пункті 70 Рішення у справі "Рисовський проти України" ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування" та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу. Принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

За наведеного, позовна вимога про стягнення бюджетної заборгованості відповідає обставинам справи, є належним способом захисту порушеного права, ґрунтується на приписах чинного законодавства, узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, а тому підлягає задоволенню.

За результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що всупереч приписам ч.2 ст.77 КАС України відповідач-1 не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив належними й допустимими доказами правомірності своєї поведінки в спірній ситуації. Отже, позов слід задовольнити повністю.

Судові витрати по сплаті судового збору суд присуджує на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача-1.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар`єр" (35043, Рівненська область, Костопільський район, с. Берестовець, вул. Сидорова,3, ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (33023 м. Рівне, вул. Відінська,12, ), Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області (33028 м. Рівне, вул. С.Петлюри,13, ) про визнання бездіяльності протиправною, стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Рівненській області щодо невнесення до Реєстру заяв повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар`єр" за червень 2015 року в сумі 126426,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області на користь Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар`єр" заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість в сумі 126426,00 грн (сто двадцять шість тисяч чотириста двадцять шість гривень).

Стягнути на користь Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар`єр" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4204,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді повне рішення складене 13 жовтня 2020 року.

Суддя Н.О. Дорошенко