Справа № 420/7661/19
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7661/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

за участю секретаря - Ляшенко Ю.В.,

за участю сторін: представника позивача - Верховець К.С.,

представники відповідачів - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Сільського голови Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області (67571, Одеська область, Лиманський район, с. Фонтанка, вул. Степна, 4) Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області (67571, Одеська область, Лиманський район, с. Фонтанка, вул. Степна, 4, ) про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Сільського голови Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати Розпорядження сільського голови Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області №266/2019-кР від 20.11.2019 року «Про звільнення заступника сільського голови з питань розвитку житлово-комунального господарства Недолуженко В.В.»;

поновити ОСОБА_1 на посаді заступника сільського голови Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області з питань розвитку житлово-комунального господарства;

стягнути на користь ОСОБА_1 з Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області середній/заробіток за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що він працював на посаді заступника сільського голови Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області з питань розвитку ЖКГ. Оскаржуваним розпорядженням позивача було звільнено за п. 4 ч. 1 ст.40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з прогулами, а саме, відсутністю на роботі більше трьох годин протягом робочих днів 18.11.2019 року та 19.11.2019 року без поважних причин.

Позивач вважає, що розпорядження від 20.11.2019 року прийнято з чисельними порушеннями законодавства та посиланням на завідомо неправдиві обставини, що не можуть бути підставою для звільнення позивача.

Позивач зазначає, що його посадова інструкція не обмежує робоче місце позивача суто приміщенням Фонтанської сільської ради, а відносить організацію його роботи на території села. Сільським головою не було враховано фактичне місцеперебування позивача 18.11.2019 року, а саме виїзд на територію будівництва дороги в межах села та присутність на пленарному засіданні 19.11.2019 року, що відбувалося у приміщенні Фонтанської сільської ради. При цьому в розпорядженні не зазначено час прогулу, що свідчить про передчасність, безпідставність та протиправність спірного розпорядження.

Позивач зазначає, що для прийняття рішення про звільнення працівника із займаної посади за прогул необхідно встановити дві обставини: по-перше - встановити факт відсутності працівника на робочому місці протягом трьох годин або протягом цілого робочого дня; по-друге - з`ясувати причини такої відсутності та обґрунтовано вважати їх неповажними. При цьому, поважність причин, виключають вину працівника щодо відсутності на роботі. Разом з тим, відповідачем не були встановлені вищезазначені факти.

Позивач вважає, що не зазначаючи фактичні підстави звільнення позивача, відповідачами порушено надане йому Конституцією України право на працю та порушено принцип презумпції невинуватості, діючої у трудовому праві.

Також позивач зазначає, що звільнення позивача, який є заступником сільського голови, передбачає певну законодавчу процедуру, зокрема, включення зазначеного питання до порядку денного та його вирішення на відповідній сесії ради. Разом з тим, при звільненні позивача, зазначена процедура не була дотримана, що свідчить про протиправність його звільнення.

З огляду на зазначене, позивач вважає, розпорядження сільського голови про звільнення ОСОБА_1 прийнятим без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення про звільнення, недобросовісно, нерозсудливо, без урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, тому таке розпорядження є протиправним і таким, що підлягає скасуванню, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 23.12.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідачами було подано відзиви на позовну заяву, які по своїй суті є ідентичними, у яких заперечували проти задоволення позову, зазначаючи, що жодних норм законодавства під час здійснення процедури звільнення позивача Фонтанською сільською радою не порушено.

Відповідачі зазначають, що дійсно, як зазначає позивач, виконання ним своїх посадових обов`язків не обмежує його необхідністю перебувати лише у приміщенні Фонтанської сільської ради, а передбачає також необхідність, у випадках виконання окремих своїх функцій, переміщуватись у межах населеного пункту.

Разом з цим 18.11.2019 року позивач, не повідомляючи свого безпосереднього керівника - сільського голову ОСОБА_2 про причини та мету вибуття з приміщення Фонтанської сільської ради у робочий час, неодноразово вилучався з місця роботи з невідомих керівнику причин. З тексту його письмових пояснень вбачається, що 18.11.2019 року позивач нібито перебував на робочому місці до 13:00 год., з 13:00 год. по 13:45 год. знаходився на перерві для відпочинку і харчування, після чого нібито приступив к огляду проектуємої дороги по вулиці Лісовий бульвар у селі Фонтанка. Пізніше у позовній заяві позивач зазначив, що на вказаному об`єкті відбувалось будівництво. Жодних уточнень у своїх поясненнях що саме передбачає огляд дороги, у чому він полягав та з якою метою він був необхідний позивач не роз`яснив ані в письмових поясненнях, ані в позовній заяві. Будь-яких доказів вчинення таких дій та їх необхідність, або посилання на обставини, позивачем не надаються. Необхідність огляду вказаної дороги не підтверджується жодними прийнятими сільською радою рішеннями, жодними прийнятими програмами по будівництву або договорами. Жодних будівельних, підготовчих та інших робіт як 18.11.2019 року та і після вказаної дати за замовленням, участю сільської ради та на підставі прийнятих Фонтанської сільською радою рішень не відбувалось.

Відповідачі вважають, що надаючи такі пояснення позивач намагався ввести в оману свого безпосереднього керівника та приховати вчинення ним дисциплінарного проступку у вигляді прогулу, оскільки у період з 12:30 год. до 15:38 год. позивач перебував у ресторані «Замок Мастара», що підтверджується письмовими поясненнями свідків, які безпосередньо його бачили у приміщенні ресторану та спілкувались там з ним безпосередньо.

Таким чином, відповідачі вважають, що 18.11.2019 року заступник сільського голови з питань розвитку житлово-комунального господарства ОСОБА_1 залишав місце роботи на період більше ніж три години протягом робочого дня, про своє місце перебування у вказаний період своєму безпосередньому керівнику не повідомив, у своїх письмових поясненнях достовірні та повні дані про своє місце перебування не надав.

У подальшому, 19.11.2019 року позивач з`явився на своє безпосереднє робоче місце у приміщення Фонтанської сільської ради о 08:30 год. (із запізненням), де перебував до 13:53 год. Після чого вийшов за межі приміщення та не повертався на робоче місце. На вимогу надати пояснення про причини відсутності на роботі у період з 13:45 год до 17:00 год. позивач відмовився надавати пояснення у присутності працівників сільської ради (акт додається).

У позовній заяві зазначається, що заступник сільського голови з питань розвитку житлово-комунального господарства Недолуженко В.В., будучи депутатом Фонтанської сільської ради, разом з іншими депутатами сільської ради 19.11.2019 року був присутній на пленарному засіданні чергової п`ятдесят першої сесії Фонтанської сільської ради. Відповідачі зазначають, що дійсно, 19.11.2019 року у період з 10:00 год. по 13:10 год. у приміщенні Фонтанської сільської ради за адресою с. Фонтанка, вул. Степна, 4, яке збігається з місцем знаходження безпосереднього робочого місця позивача, відбувалось пленарне засіданні чергової 51 сесії Фонтанської сільської ради, на яке були запрошені усі депутати сільської ради, у тому числі позивач, але о 13:10 год. пленарне засідання чергової 51 сесії було закрито у зв`язку з завершенням його роботи та вичерпанням розгляду запропонованих на сесію питань (витяг з протоколу додається). З 13:45 год. до 17:00 год. позивач мав повернутись до виконання своїх безпосередніх обов`язків за основним місцем роботи, однак у вказаний період позивач був відсутній на робочому місці, про місце перебування безпосередньому керівнику не повідомив, 20.11.2019 року відмовився надавати будь-які пояснення.

З огляду на зазначене відповідачі вважають, що 19.11.2019 року заступник сільського голови з питань розвитку житлово-комунального господарства ОСОБА_1 повторно вчинив дисциплінарний проступок, у вигляді прогулу, тобто відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин.

Стосовно зауваження позивача про не зазначення у розпорядженні від 20.11.2019 часу вчинення позивачем прогулу відповідачі зазначають, що чинним законодавством не встановлено обов`язкової форми для наказів/розпоряджень про звільнення та не зобов`язано роботодавця зазначати безпосередньо у наказах/розпорядженнях про звільнення конкретного часу відсутності робітника протягом робочого дня.

При цьому відповідачі зазначають, що пояснення позивача від 20.11.2019 року не підтверджують виконання ним обов`язків поза межами приміщення Фонтанської сільської ради у межах села, є неправдивими та повністю спростовуються іншими доказами (поясненнями свідків, відсутністю будь-яких робіт з будівництва на об`єкті, про які зазначає позивач).

Також відповідачі зазначають, що позивачу неодноразово наголошувалось про необхідність належного ставлення до виконуємої роботи, однак зауваження керівника залишені без належного реагування. Факти невиконання та неналежного виконання позивачем своїх посадових обов`язків були поширеними, керівником усно надавались позивачу зауваження, які останнім ігнорувались. Дії позивача з невиконання своїх безпосередніх обов`язків у робочий час, ігнорування вимог керівника щодо додержання трудової дисципліни саме свідчать про умисну вину позивача, підтверджують цілеспрямованість його дій (бездіяльності) та підтверджують розуміння значення можливих наслідків недодержання вимог керівника та свідоме їх ігнорування. Вказане свідчить про співмірність застосованого до позивача дисциплінарного заходу його поведінки, яка виражалась в умисному невиконанні позивачем своїх посадових обов`язків та ігноруванні вимог керівника.

Крім цього, відповідачі зазначають, що посада заступника сільського голови з питань розвитку житлово-комунального господарства не відноситься до переліку посад, обрання яких (так само і звільнення) згідно Закону або Регламенту має відбуватись виключно на сесії сільської ради.

Ухвалою суду від 20.01.2020 року призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Крім того, ухвалою суду від 20.01.2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит в якості свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій додатково зазначено, що будь-якими нормативно-правовими актами не закріплено порядок повідомлення голови селищної ради про виїзд з приміщення селищної ради до об`єктів, що входять до безпосередньо до повноважень заступника сільського голови з питань розвитку житлово-комунального господарства ОСОБА_1 . При цьому протягом усього часу перебування на вказаній посаді, позивач здійснював погодження щодо виїзду з приміщення селищної ради безпосередньо з головою ради в усному порядку.

Позивач по справі, не обмежений виконанням своїх обов`язків в суто в приміщення сільської ради та, як було зазначено у позові, здійснює виїзд за межі ради. Разом з тим, належних доказів, що позивач був відсутній на робочому місці, при цьому не виконував свої повноваження, відповідачем не надано.

Крім цього, звільнення з посади у зв`язку з прогулом є винятковим видом дисциплінарного стягнення, яке може бути застосоване лише у разі вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку. Натомість, відповідач, пославшись на порушення з боку позивача, наявність прогулів, не встановивши наявність чи відсутність дисциплінарних стягнень відразу застосував крайній захід, а саме, звільнення з посади.

Від Фонтанської сільської ради надійшли заперечення, в яких додатково зазначено, що відповідачами встановлено та підтверджено належними доказами факти відсутності ОСОБА_1 18.11.2019 року та 19.11.2019 року більше трьох годин протягом робочого дня як на робочому місці - у службовому кабінеті в адміністративній будівлі Фонтанської сільської ради. Жодних доказів та підтверджень факту виконання службових обов`язків поза межами безпосереднього робочого місця ані у письмових поясненнях, ані в позовній заяві, позивач не надав, а надані пояснення повністю спростовуються показаннями свідків та іншими доказами.

Відповідач зазначає, що факти невиконання та неналежного виконання позивачем своїх посадових обов`язків були поширеними. Часте перебування позивача поза межами робочого місця та відсутність обґрунтованих пояснень щодо місця його перебування у робочий час, неузгодженість такої поведінки з керівником, а також інша поведінка позивача упродовж трудової діяльності, яка призводила до неналежного виконання позивачем своїх посадових обов`язків, стало наслідком неодноразового позбавлення премій позивача. Зокрема, за неналежне виконання своїх обов`язків та відсутність високих досягнень у праці позивача неодноразово позбавлено нарахувань додаткових виплат до заробітної плати.

Ухвалою суду від 12.02.2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження а справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 16.03.2020 року відмовлено в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Крім того, ухвалою суду від 16.03.2020 року задоволено клопотання представника позивача та представників відповідачів про зупинення провадження по справі з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, задля захисту життя та здоров`я учасників справи та зупинено провадження по справі до 07.04.2020 року.

Ухвалою суду від 07.04.2020 року було продовжено строк зупинення провадження по справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою суду від 17.06.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про поновлення провадження по справі, оскільки обставини, що викликали зупинення провадження по справі не відпали.

З аналогічних підставу хвалою суду від 28.08.2020 року також було відмовлено у поновленні провадження по справі.

Ухвалою суду від 28.09.2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, поновлено провадження по справі з огляду на часткове скасування обмежувальних протиепідемічних заходів.

Крім цього, ухвалою суду від 28.09.2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про виклик свідка ОСОБА_5 , оскільки таке клопотання було подано після закінчення підготовчого провадження.

В судовому засіданні 06.10.2020 року представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просили задовольнити його з підстав, викладених в тексті позовної заяви та відповіді на відзив.

В судове засідання 06.10.2020 року представник Сільського голови Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Жодних клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

В судове засідання 06.10.2020 року представник Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області не з`явився. Від Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області надійшло клопотання про перенесення судового засідання у звязку з неможливістю прибути у судове засідання.

Представник позивача заперечувала проти задоволення зазначеного клопотання з огляду на строки розгляду даної справи, неодноразове подання клопотань про відкладення представником відповідача має на меті затягування розгляду справи, а також наявність у відповідача права на надання письмових пояснень через неможливість з`явитися в судове засідання, у зв`язку з чим суд на місці ухвалив відмовити в задоволенні клопотання про перенесення розгляду справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов та заперечення на нього, судом встановлено наступне.

Рішенням Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 03.06.2015 року №1309-VІ затверджено ОСОБА_1 на посаду заступника сільського голови з питань розвитку житлово-комунального господарства Фонтанської сільської ради.

Розпорядженням в.о. сільського голови Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 03.06.2015 року №78/2015-кР, ОСОБА_1 призначено на посаду заступника сільського голови з питань розвитку житлово-комунального господарства Фонтанської сільської ради.

Розпорядженням сільського голови Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 20.11.2020 року №266/2019-кР, ОСОБА_1 звільнено з посади заступника сільського голови з питань розвитку житлово-комунального господарства Фонтанської сільської ради з 20.11.2019 року за п. 4 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з прогулами, а саме, відсутністю на роботі більше трьох годин протягом робочих днів 18.11.2019 року та 19.11.2019 року без поважних причин.

Зі змісту розпорядження вбачається, що позивача було звільнено відповідно до пункту 4 частини 1 статті 40, статтями 139, 149 Кодексу законів про працю України, статтею 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»:

Підставою звільнення у розпорядженні зазначена відсутність заступника сільського голови з питань розвитку житлово-комунального господарства ОСОБА_1 на роботі більше трьох годин протягом робочих днів 18.11.2019 та 19.11.2019 року без поважних причин, що підтверджується актами про відсутність на роботі працівника від 18.11.2019 року та від 19.11.2019 року, а також неналежне виконання посадових обов`язків, визначених посадовою інструкцією заступника сільського голови з питань розвитку житлово-комунального господарства, затвердженою розпорядженням сільського голови від 23.12.2016 року № 208/2016-Кр, що виразилось у системних прорахунках в організації роботи по вирішенню питань житлово-комунального господарства на території села.

Надаючи оцінку вищенаведеним обставинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування регулює Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування», який також визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 1 цього Закону служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом, а згідно частини 1 статті 2 цього Закону посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Статтею 7 Закону визначено правове регулювання статусу посадових осіб місцевого самоврядування. Так, правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», цим та іншими законами України. Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Згідно статті 8 Закону основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування є: додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, а також іншої інформації, яка згідно із законом не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації; сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі; шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

Статтею 23 Закону передбачено, що особи, винні у порушенні законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, притягуються до цивільної, адміністративної або кримінальної відповідальності згідно із законом.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП).

Відповідно до статті 1 КЗпП Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Згідно із частиною 4 статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, Прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно статей 139, 147, 149 КЗпП працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Застосовуючи такий вид дисциплінарного проступку до заступника сільського голови з питань розвитку житлово-комунального господарства, як звільнення з займаної посади, сільський голова виходила з того, що позивача не було на роботі більше трьох годин протягом робочих днів 18.11.2019 та 19.11.2019 року без поважних причин, що підтверджується актами про відсутність на роботі працівника від 18.11.2019 року та від 19.11.2019 року, а також з неналежного виконання посадових обов`язків, визначених посадовою інструкцією заступника сільського голови з питань розвитку житлово-комунального господарства, затвердженою розпорядженням сільського голови від 23.12.2016 року № 208/2016-Кр, що виразилось у системних прорахунках в організації роботи по вирішенню питань житлово-комунального господарства на території села.

Надаючи оцінку вищенаведеним обставинам суд виходить з того, що позивач не заперечує щодо відсутності його на робочому місці.

Разом з цим, як зазначає позивач та не заперечує відповідач, виконання позивачем своїх посадових обов`язків не обмежує його необхідністю перебувати лише у приміщенні Фонтанської сільської ради, а передбачає також необхідність, у випадках виконання окремих своїх функцій, перемішуватись у межах населеного пункту.

При цьому суд зазначає, що жодними нормативно-правовими актами не закріплено порядок повідомлення, в даному випадку, голови селищної ради про виїзд з приміщення селищної ради до об`єктів, що входять до безпосередньо до повноважень заступника сільського голови з питань розвитку житлово-комунального господарства ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що протягом усього часу перебування на вказаній посаді, позивач здійснював погодження щодо виїзду з приміщення селищної ради безпосередньо з головою ради в усному порядку.

З пояснень позивача, щодо його відсутності 18.11.2019 року на робочому місці в приміщенні Фонтанської сільської ради вбачається, що після обідньої перерви він виїхав на огляд об`єкту будівництва - дорогу по вул. Лєсна.

Крім цього, допитаний в ході судового засідання в якості свідка ОСОБА_3 повідомив, що 18 та 19 листопада 2019 року він спілкувався пози межами приміщення Фонтанської сільської ради з позивачем щодо прокладки водопроводу.

При наданні оцінки правомірності порядку накладення на позивача дисциплінарного стягнення та законності обставин його накладення, слід виходити з наявності всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.

Беручи до уваги, що характер проступку, за який на позивача накладено дисциплінарне стягнення, пов`язаний із виконання позивачем своїх посадових обов`язків, які не обмежують його необхідністю перебувати лише у приміщенні Фонтанської сільської ради, суд дійшов висновку, що відповідачем передчасно зроблено висновок що позивачем було вчинено прогул без поважних причин.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не було спростовано тих обставин, що позивач під час відсутності його 18 та 19 листопада 2019 року у приміщенні Фонтанської сільської ради, не виконував свої посадові обов`язки поза межами приміщення Фонтанської сільської ради.

При цьому відповідачі, зазначаючи про наявність свідків, які можуть підтвердити той факт, що позивач не виконував обов`язків поза межами приміщення Фонтанської сільської ради, а також той факт, що у робочий час позивач перебував у ресторані, не заявляли відповідних клопотань про допит в якості свідків даних осіб.

Крім того, щодо іншої підстави звільнення, зазначеної в оскаржуваному розпорядженні, а саме неналежного виконання посадових обов`язків, визначених посадовою інструкцією заступника сільського голови з питань розвитку житлово-комунального господарства, затвердженою розпорядженням сільського голови від 23.12.2016 року № 208/2016-Кр, що виразилось у системних прорахунках в організації роботи по вирішенню питань житлово-комунального господарства на території села, суд зазначає що відповідачем взагалі не конкретизовано в чому саме полягає таке неналежне виконання посадових обов`язків та чим це підтверджується.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач, не виконав власний обов`язок, покладений на нього ч. 2 ст. 77 КАС України, щодо доказування правомірності свого рішення.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що Розпорядження сільського голови Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області №266/2019-кР від 20.11.2019 року «Про звільнення заступника сільського голови з питань розвитку житлово-комунального господарства Недолуженко В.В.» є протиправним та належить до скасування.

У зв`язку з наведеним суд вважає, що ОСОБА_1 слід поновити на посаді заступника сільського голови Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області з питань розвитку житлово-комунального господарства.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України в постанові від 14.01.2014 р. по справі № 21-395а13, суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у порядку.

Середній заробіток працівника згідно з ч.1 ст. 27 Закону України Про оплату праці визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. (далі - Порядок № 100).

Відповідно до абз 3 п. 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Зі змісту пункту 5 Порядку № 100 вбачається, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

З урахуванням зазначеного середньоденна заробітна плата позивача за останні 2 календарні місяці роботи (вересень та жовтень 2020) склала 1175,47 грн.

Період вимушеного прогулу в робочих днях складає 220 днів.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20.11.2019 по 06.10.2020 року у розмірі 258603,40 грн.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 371 КАС України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягають негайному виконанню, рівно як і рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць підлягають негайному виконанню.

Відповідно до зазначеної норми суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Сільського голови Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області (67571, Одеська область, Лиманський район, с. Фонтанка, вул. Степна, 4) Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області (67571, Одеська область, Лиманський район, с. Фонтанка, вул. Степна, 4, ) про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження сільського голови Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області №266/2019-кР від 20.11.2019 року «Про звільнення заступника сільського голови з питань розвитку житлово-комунального господарства Недолуженко В.В.».

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника сільського голови Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області з питань розвитку житлово-комунального господарства.

Стягнути з Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.11.2019 року по 06.10.2020 року у розмірі 258603 (двісті п`ятдесят вісім тисяч шістсот три) грн. та 40 коп.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення з Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 16.10.2020 року.

Суддя Радчук А.А.

.