Справа № 620/3301/20
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/3301/20

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (надалі також - ГУ ПФУ в Чернігівській області, відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо не зарахування періодів з 08.09.2009 по 02.04.2012 та з 12.12.2011 по 04.02.2015 відповідно до довідок № 626 від 21.11.2019 до пільгового стажу за Списком № 1 та зобов`язання відповідача здійснити зарахування періодів з 08.09.2009 по 02.04.2012 та з 12.12.2011 по 04.02.2015 відповідно до довідок № 626 від 21.11.2019 до пільгового стажу за Списком № 1 відповідно до частини першої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначити та виплатити пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 в період з 22.01.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що маючи необхідний спеціальний стаж, який дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1, № 2 та відповідно до вимог чинного законодавства України останній звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області з заявою щодо призначення пенсії, однак відповідачем протиправно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та документів про проведення атестації робочих місць за умовами праці та результатів її проведення.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Заявами по суті є позов та відзив.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначає, що 22.01.2020 позивачем подано заяву та ряд документів щодо призначення пенсії на пільгових умовах. Однак, відповідно до даних документів ГУ ПФУ в Чернігівській області прийнято правомірне рішення від 14.02.2020 № 6 про зарахування пільгового стажу роботи на посаді формувальника ручного формування з 01.07.2004 по 31.08.2004 та з 01.09.2004 по 05.12.2011 за фактичною тривалістю, що зараховується до трудового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком № 2. Крім того позивачем надана довідка ТОВ «Промислова компанія » «Пожмашина» від 02.12.2019 № 12, відповідно до якої з урахуванням результатів атестації робочих місць та відпрацьованих днів до пільгового стажу за Списком № 1 зараховано 4 роки 9 місяців 6 днів. Враховуючи надані документи пільговий стаж позивача по Списку № 1 складає 4 роки 9 місяців 6 днів, а по Списку № 2 - 3 роки 5 місяців 14 днів. Призначити пенсію із зниженням пенсійного віку за Списком № 1 немає законних підстав, оскільки відсутня половина необхідного стажу за Списком № 1 - 5 років. Зокрема, пільговий стаж по Списку № 1 можливо врахувати для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Однак, згідно наданих позивачем документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, загальний страховий стаж без врахування додаткового стажу за Списком № 1 становить 23 роки 01 місяць 19 днів, а враховуючи норми частини третьої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 27 років 1 місяць 19 днів. Отже призначити пенсію із зниженням пенсійного віку за Списком № 2 немає законних підстав, оскільки відсутній необхідний страховий стаж - 27 років 6 місяців. Крім того відповідач вказує, що довідка № 626 від 21.11.2019 для призначення пенсії не подавалася, вказаний в позові пільговий стаж роботи позивач не просить зарахувати згідно трудової книжки

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як слідує з матеріалів справи 22.01.2020 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 (а.с.7).

Однак, рішенням від 14.02.2020 № 6 комісія з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу роківприйняла рішення про підтвердження ОСОБА_1 пільгового стажу роботи на посаді формувальника ручного формування з 01.07.2004 по 31.08.2004 та з 01.09.2004 по 05.12.2011 - за фактичною тривалістю, що зараховується до трудового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.12-13).

Листом № 2500-0346-8/7375 від 11.03.2020 ГУ ПФУ в Чернігівській області позивачу фактично відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Розділу ХІV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на пільгових умовах по Списку № 1, підтвердженого документами (а.с.14-15).

При цьому, суд зазначає, що згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 21.11.2019 № 626, виданої трудовим архівом Ладанської селищної ради позивач працював повний робочий день на ДП заводі «Подспецмаш» в період з 08.09.2009 по 02.04.2012 та виконував роботу формувальникам ручного формування, пільговий стаж за Списком № 1 (а.с.9).

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 21.11.2019 № 626, виданої трудовим архівом Ладанської селищної ради позивач працював повний робочий день на ДП заводі «Подспецмаш» в період з 12.12.2011 по 04.02.2015 та виконував роботу формувальникам ручного формування, пільговий стаж за Списком № 1 (а.с.9 на звороті).

Також вказаний факт підтверджується трудовою книжкою позивача НОМЕР_1 (а.с.10-11).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не зарахування пільгового стажу за Списком № 1, та як наслідок не призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі також - Закон № 1788), громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788 на пільгових умовах мають право па пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи:

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Аналогічні правові норми містяться в п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі також - Закон № 1058).

Отже, як встановлено судом та не заперечується відповідачем на час подання заяви про призначення пільгової пенсії позивач досяг необхідного віку (фактично 57 років), загальний страховий стаж якого складає 23 роки 01 місяць 19 днів, та пільговий стаж по Списку № 1 складає 4 роки 9 місяців 6 днів, який зарахований за період з 05.02.2015 по 10.11.2019, що підтверджується матеріалами справи та відповідно до пільгової довідки ТОВ "Промислова компанія" "Пожмашина" від 02.12.2019 № 12.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (надалі також - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Згідно з п. 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та. у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом цих норм вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Однак, трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи у вищевказані періоди на підприємстві. Наведені записи трудової книжки про роботу за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день на посаді формувальника ручного формування, що дає право на пільгову пенсію.

Як слідує з трудової книжки, то у позивача наявний трудовий стаж за період із 12.12.2011 по 04.02.2015 на посаді формувальника ручного формування (а.с.10-11), що дає право на призначення пенсії за віком згідно Списку № 1, та складає 3 роки 1 місяць 28 днів, що є достатнім для призначення пенсії, а саме зарахований відповідачем 4 роки 9 місяців 6 днів, за період з 05.02.2015 по 10.11.2019 + 3 роки 1 місяць 28 днів стаж за період з 12.12.2011 по 04.02.2015 = 7 років 11 місяців 3 дні, а згідно листа відповідача потрібно 5 років, а саме половина необхідного стажу за Списком № 1.

Однак, відповідач всупереч зазначеним вимога Закону протиправно не зарахував період роботи для призначення пільгової пенсії за Списком № 1, посилаючись у своєму рішенні про результати розгляду заяви № 6 від 14.02.2020, що атестація робочого місця не проведена.

Вказані вище записи у трудовій книжці засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

Щодо посилання відповідача, як на підставу не зарахування стажу, що за період з 12.12.2011 по 04.02.2015 атестація робочих місць не проведена, суд зазначає таке.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (надалі також - Порядок) та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за не проведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52. 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ та ст. 114 Закону № 1058.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Враховуючи вищевикладене, не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Отже, посилання відповідача на відсутність документів про атестацію робочих місць є протиправним.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19), висновки якої суд враховує до спірних правовідносин відповідно до ч. 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, враховуючи зазначені вимоги законодавства відповідач повинен зарахувати пільговий стаж з 12.12.2011 по 04.02.2015 згідно з записами в трудовій книжці позивача.

Щодо посилання відповідача на факт не подання позивачем довідки № 626 від 21.11.2019 про підтвердження пільгового стажу за списком № 1 періодів роботи з 08.09.2009 по 02.04.2012 та з 12.12.2011 по 04.02.2015 на посаді формувальника ручного формування, суд зазначає, що вказані довідки до відповідача подавалися, однак не взяті до уваги, в зв`язку з відсутністю документів про атестацію робочих місць.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається певний обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №672/914/16-а та від 11 липня 2019 року у справі №127/1849/17, висновки яких суд враховує до спірних правовідносин відповідно до ч. 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, а саме, в зв`язку з досягненням 50 років (повних 57 років), маючи загальний стаж 23 роки 01 місяць 19 днів (необхідно 22 роки 6 місяців) та маючи пільговий стаж за Списком № 1 більше 10 років (за період з 08.09.2009 по 02.04.2012 та з 12.12.2011 по 04.02.2015) згідно наданих довідок = 5 років 4 місяці 27 днів + 4 роки 9 місяців 6 днів.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів з 08.09.2009 по 02.04.2012 та з 12.12.2011 по 04.02.2015 відповідно до довідок № 626 від 21.11.2019 до пільгового стажу за Списком № 1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити зарахування ОСОБА_1 періодів з 08.09.2009 по 02.04.2012 та з 12.12.2011 по 04.02.2015 відповідно до довідок № 626 від 21.11.2019 до пільгового стажу за Списком № 1 відповідно до частини першої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначити та виплатити пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 в період з 22.01.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ).

Повний текст рішення суду складено 13.10.2020.

Суддя О.М. Тихоненко