Справа № 813/568/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 813/568/18 пров. № А/857/9670/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Гудима Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Слиш Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Прокуратури Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року (прийняте у м. Львові суддею Гуликом А.Г.; складене у повному обсязі 19 травня 2020 року) в справі № 813/568/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Львівської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом та просила визнати протиправною відмову відповідача видати їй довідку про чинний розмір середньомісячного заробітку слідчого місцевої прокуратури і зобов`язати відповідача видати вказану довідку.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що посилання відповідача на частину двадцяту статті 86 Закону України «Про прокуратуру» є безпідставними. У додатку 7 до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505, зокрема, встановлено розмір місячного посадового окладу слідчого, а тому твердження відповідача про відсутність такої посада є необґрунтованим. Крім цього, вона вказала, що видача довідки про заробітку плату передбачена Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, однак у частині дев`ятнадцятій статті 86 Закону України «Про прокуратуру» йдеться про чинний середньомісячний заробіток, а не про заробітну плату (дохід) померлого.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржила Прокуратура Львівської області, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм процесуального і матеріального права та з неповним з`ясуванням обставин справи. Тому просила скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що чинним законодавством не передбачено обов`язку юридичної особи на видачу довідки про заробітну плату особі, яка не перебуває у трудових відносинах, та за період, коли такі відносини з роботодавцем відсутні. Крім того, підстав для надання довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії немає; порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» Кабінет Міністрів України не визначив; така посада, як слідчий місцевої прокуратури відсутня в схемі посадових окладів працівників прокуратури, яка затверджена Постановою № 505 Кабінету Міністрів України.

Крім того, позивач досягла пенсійного віку лише в грудні 2017 року і судом першої інстанції не з`ясовано - чи перебувала позивач на час смерті її чоловіка на його утриманні. Також суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог і задовольнив вимоги, про які позивач не просила.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Відзив, зокрема, обґрунтовано тим, що до компетенції відповідача не належить питання призначення та перерахунку пенсії, а тому посилання на відповідні закони щодо цього є безпідставним.

Крім того зазначає, що на час смерті чоловіка вона перебувала на його утриманні, а суд першої інстанції не з`ясував цих обставин, бо це не було предметом спору.

У судовому засіданні позивач, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 14.12.2017 позивач, як дружина покійного працівника прокуратури, який пропрацював в органах прокуратури на посадах слідчого більше 10 років, звернулася з письмовою заявою до відповідача з проханням видати належним чином оформлену довідку про чинний (станом на грудень 2017 року) розмір середньомісячного заробітку слідчого місцевої прокуратури.

Листом від 18.12.2017 № 18/1129-вих-17 відповідач повідомив позивача про відсутність повноважень на видачу довідки про розмір середньомісячного заробітку слідчого місцевої прокуратури. Вказав, що підстав для видачі довідки про заробітну плату працюючого слідчого місцевої прокуратури немає, оскільки пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 № 505 затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, серед яких відсутня така посада, як слідчий місцевої прокуратури. Збільшення посадових окладів прокурорів і слідчих, що відбулися 06.09.2017, не мають відношення до трудових відносин, які виникли між ОСОБА_2 та органами прокуратури Львівської області. Крім того, Кабінет Міністрів України не прийняв нормативно-правових актів, які б визначали умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернулася з відповідним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що дії відповідача щодо відмови видати позивачу довідку про розмір середньомісячного (чинного) заробітку слідчого місцевої прокуратури суперечать реалізації гарантованого Конституцією України права громадянина на соціальне забезпечення у разі втрати годувальника і не відповідають критеріям правомірності дій суб?єкта викладених повноважень, викладеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1). У пункті 2.3 розділу II вказаного Порядку, зокрема, передбачено, що до заяви про призначення пенсії членам сім?ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені у вказаному пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону.

Ураховуючи наведені положення, позивач звернулась до відповідача із заявою від 14.12.2017 про видачу їй довідки про чинний розмір середньомісячного заробітку слідчого місцевої прокуратури для призначення їй пенсії відповідно до частини дев?ятнадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру".

Станом на час звернення позивача із заявою про видачу довідки та отримання відповіді з боку відповідача діяли норми Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014, в редакції від 05.01.2017 (далі - Закон України «Про прокуратуру»).

Відповідно до частини дев`ятнадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім`ї. До непрацездатних членів сім`ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У частині другій статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Як видно з матеріалів справи, позивач є особою пенсійного віку та отримує пенсію за віком, а тому в розумінні наведених положень позивач є непрацездатним членом сім`ї слідчого прокуратури.

Позивачем також надано суду довідку виконавчого комітету Новояворівської міської ради від 22.09.2020 та акт обстеження від 22.09.2020, з яких видно, що позивач проживала разом зі свої чоловіком ОСОБА_2 , вела з ним спільне господарство і знаходилась на його утриманні до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З наведеного видно, що позивач має право на отримання довідки про чинний розмір середньомісячного заробітку слідчого місцевої прокуратури для призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому колегія суддів апеляційного суду зазначає, що посада та посадовий оклад слідчого місцевої прокуратури встановлені у додатку 7 до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 № 505 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657), а тому доводи апелянта про те, що пунктом 1 цієї постанови затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, серед яких відсутня така посада, як слідчий місцевої прокуратури є безпідставними.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду не приймає до уваги доводи апелянта про те, що Кабінет Міністрів України не прийняв нормативно-правових актів, які б визначали умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру», а тому підстав для видачі довідки немає, оскільки вказана норма закону не стосується спірних правовідносин, у зв`язку з тим, що позивач зверталася із заявою про видачу довідки для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до частини дев`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Стаття 46 Конституції України гарантує право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

У рішенні Конституційного Суду України від 04.06.2019 у справі № 1-13/2018 (1844/16, 3011/16) вказано, що до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави. Гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню і вважає, що суд першої інстанції вибрав належний спосіб захисту з метою ефективного захисту порушеного права позивача.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Прокуратури Львівської області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року в адміністративній справі № 813/568/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Л. Я. Гудим
Постанова складена у повному обсязі 16 жовтня 2020 року.