Справа № 161/8043/20
Суддя: Івасюта Л. В.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/8043/20
Провадження № 2-а/161/283/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року

м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі

головуючої судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судових засідань Мельничук Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 14 травня 2020 року поліцейським УПП у Волинській області рядовим поліції Невар Романом Володимировичем відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2530337 . Відповідно до винесеної постанови здійснено правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП України. Як зазначено в постанові «Водій, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знаку (рух вантажних авто заборонено), чим порушив п. 8. 4. в ПДР - порушення вимог заборонних знаків". Його зобов`язано сплатити грошовий штраф у розмірі 255 грн.

Вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, посилаючись на те, що 14.05.2020р., керуючи автомобілем марки «DAF» СF 85.410, д.н.з. НОМЕР_1 , в м.Луцьку ним не було допущено порушень, оскільки він перевозив вантаж на підприємство за адресою: м.Луцьк, проспект Відродження, 42, відповідно до графи «пункт розвантаження товаро-транспортної накладної № 40 від 14.05.2020р., що додано до позовної заяви. Дана адреса розташована у зоні дії знака і перехрестя, де розташований знак є найближчим до вказаного місця призначення, а відповідно до п 3.3. ПДР України знак 3.3 "Рух вантажних автомобілів заборонено" забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т, якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Не поширюється дія знака: на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Відповідно до розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова обов`язково повинна містити правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Винесена постанова не відповідає даним вимогам, так як в ній не зазначено порядок її оскарження.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить скасувати постанову серії ЕАМ № 2530337 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення вимог дорожніх знаків, зафіксоване в автоматичному режимі.

Представник відповідача подав суду відзив, який обґрунтовує тим, що 14.05.2020р. відносно позивача ОСОБА_1 поліцейським роти № 3 УПП у Волинській області ДПП Неваром Р.В., було складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2530337 від 14.05.2020 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Підставою для винесення даної постанови стало те, що 14.05.2020 року патрульним екіпажем в складі поліцейського роти №3 УПП у Волинській області ДПП Невара Романа Володимировича, при здійснені патрулювання території міста Луцька, о 13 год. 06 хв. було виявлено факт порушення Правил дорожнього руху, а саме: водій керуючи транспортним засобом марки «DAF» CF 85.410, н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку «3.3» «рух вантажних автомобілів заборонено», чим порушив п.8.4 «в» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (із змінами) заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Після чого водію було подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Поліцейський ОСОБА_2 підійшов до водія, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину зупинки, підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: порушення вимог п.8.4 «в» ПДР України, було прийнято рішення про початок розгляду справи щодо позивача.

Під час розгляду справи водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до Конституції України та положень КУпАП, водій надав усні пояснення, а заяв чи клопотань (ані усних, ані письмових) не заявляв.

Отже розглянувши справу про адміністративне правопорушення, відносно позивача було винесено постанову серії ЕАМ № 2530337 від 14.05.2020 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 255 грн., відповідно до санкції статті ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 285 КУПАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та надано останньому її копію , під підпис на місці розгляду справи.

Відповідно до п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (із змінами) заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Заборонний знак 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Згідно ч. 1 ст.122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП підтверджується постановою про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2530337 від 14.05.2020р., винесеною посадовою особою в межах своїх повноважень поліцейським Неваром Р.В.; відеозаписами з технічного пристрою, з портативного відеореєстратора поліцейського ОСОБА_2 НОМЕР_2 від 14.05.2020р.

Із зазначених відеозаписів можна встановити, що поліцейським було здійснено повний та об`єктивний розгляд справи з дотриманням положень законодавства, крім того є відеозапис з портативного відеореєстратора поліцейського ОСОБА_2 НОМЕР_2 від 14.05.2020р. № (02 хв. 35 сек.), з якого випливає, що позивач просить написати за дане правопорушення попередження, чим стверджується пряме визнання вини ОСОБА_1 , на що поліцейський відповів, що санкція даної статті не передбачає попередження.

Позивач не заперечує (ні на відеозаписах, ні в адміністративному позові), що здійснював рух вказаним транспортним засобом у місці, де є дія знаку «3.3», а також просив працівників поліції застосувати щодо нього попередження замість стягнення у виді штрафу, що підтверджується належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 251 КУпАП, вважає вину останнього повністю доведеною, а постанову законною та обґрунтованою.

Відповідно до ст. 283 КУпАП оскаржувана постанова містить всі вимоги, ш встановлює КУпАП, в ній вказані: найменування органу (посадова особа), який виніс постанову - поліцейський роти №3 УПП у Волинській області ДПП Неваром Романом Володимировичем; дату розгляду справи 14.05.2020 року; відомості про особу, щодо якої розглядається справа ОСОБА_1 ; суть адміністративного правопорушення, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зокрема, п.8.4 «в» ПДР України; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 122 КУпАП); прийняте у справі рішення - застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності.

Представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позову.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників судового процесу, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, та надані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку».

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху.

Також, слід врахувати, що відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 3, 6, 10, 11 розділу III, Положення про Департамент патрульної поліції затверджене наказом Національної поліції від 06.11.2015 р. № 73 у редакції Наказу Національної поліції України 14.08.2017 р. № 857, передбачено, що відповідно до покладених завдань Департамент патрульної поліції: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за додержанням законів з питань безпеки дорожнього руху та правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично- дорожній мережі».

Як вбачається з постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2530337 від 14.05.2020р., складеної поліцейським, 14.05.2020 року патрульним екіпажем в складі поліцейського роти №3 УПП у Волинській області ДПП Невара Романа Володимировича, при здійснені патрулювання території міста Луцька, о 13 год. 06 хв. було виявлено факт порушення Правил дорожнього руху, а саме: водій керуючи транспортним засобом марки «DAF» CF 85.410, н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку «3.3» «рух вантажних автомобілів заборонено», чим порушив п.8.4 «в» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з частиною 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п 'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255грн.

Оскаржуваною постановою на позивача було накладено стягнення в розмірі 255 грн.

Згідно зі ст. 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України , завданням адміністративного судочинства є справедливе, пеупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху, зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємоввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 8.1, 8.2 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Відповідно до п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (із змінами) заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Заборонний знак 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжхють відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейський оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В адміністративному позові ОСОБА_1 стверджує, що правила дорожнього руху вона не порушував, тому просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАМ №2530337 від 14.05.2020р.

Як випливає з матеріалів справи, факт вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, зокрема порушення п.8.4 «в» ПДР України, зафіксовано на відеозаписі у відповідності до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» на технічний прилад, а саме: на портативний відеореєстратор поліцейського ОСОБА_2 НОМЕР_2 від 14.05.2020р., про що зазначено в оскаржуваній постанові.

Факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем підтверджується: постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2530337 від 14.05.2020р.

Таким чином, оскаржувана постанова складена працівником поліції, сама по собі, є достатнім доказом порушення позивачем правил дорожнього руху.

Такий підхід жодним чином не суперечить презумпції винуватості держави в певних адміністративних справах, закріплений ч. 2 ст. 77 КАС України. В випадку наявності суперечностей між поясненнями позивача та поясненнями і свідченнями свідків поліцейських і за відсутності інших доказів, наданих позивачем на його користь, перевага має надаватись поясненням та свідченням поліцейських.

Крім постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2530337 від 14.05.2020р., винесеної посадовою особою в межах своїх повноважень поліцейським Неваром Р.В., факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП підтверджується відеозаписами з технічного пристрою, з портативного відеореєстратора поліцейського ОСОБА_2 НОМЕР_2 від 14.05.2020р.

Із зазначених відеозаписів можна встановити, що поліцейським було здійснено повний та об`єктивний розгляд справи з дотриманням положень законодавства, крім того є відеозапис з портативного відеореєстратора поліцейського ОСОБА_2 НОМЕР_2 від 14.05.2020р. № (02 хв. 35 сек.), з якого випливає, що позивач просить написати за дане правопорушення попередження, чим стверджується пряме визнання вини ОСОБА_1 , на що поліцейський відповів, що санкція даної статті не передбачає попередження.

Отже, факт правопорушення доведений належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 251 КУпАП.

З аналізу норм чинного законодавства України випливає, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Поліцейським у відповідності до законодавства, були враховані всі необхідні обставини при розгляді справи, оскаржувану постанову було винесено відповідно до чинного законодавства, а той факт, що особа не визнає факту правопорушення чи свою вину, не звільняє її від притягнення до відповідальності у випадку її об`єктивної винуватості.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О`Халлоран і Френсис проти Великобританії», де зазначено, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди; можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки, а тому зобов`язаний згідно Правил дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

При цьому, будь-яких конкретних правових доказів у підтвердження своїх доводів про порушення прав та процесу при винесенні відповідачем постанови, невідповідність постанови вимогам чинного законодавства України і відсутність у його діях складу правопорушення, позивач не надав.

Відповідно до ч. ч. 2, 8 ст. 79 КАС України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1-2, 4 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем, в свою чергу, не було надано жодних доказів, які би спростовували вчинення ним правопорушення. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення 14.05.2020р., поліцейським за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно позивача, було отримано достатні докази, що свідчать про вчинення ОСОБА_1 вищевказаного адміністративного правопорушення та правомірне накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, в розмірі 255 грн. відповідно до санкції статті.

У відповідності до вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Як вбачається з постанови серії ЕАМ №2530337 від 14.05.2020 року про накладення адміністративного стягнення, в ній вказані: найменування органу (посадова особа), який виніс постанову - поліцейський роти №3 УПП у Волинській області ДПП Невар Р.В.; дата розгляду справи 14.05.2020р.; відомості про особу, щодо якої розглядається справа ОСОБА_1 ; суть адміністративного правопорушення, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зокрема, п. п. 8.4 «в» ПДР України; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 122 КУпАП); прийняте по справі рішення - застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

За вивченням змісту оскаржуваної постанови можна встановити, що вона в повній мірі відповідає змісту ст. 283 КУпАП, оскільки у ній зазначені усі дані, як вимагає чинне законодавство, а тому є законною.

Крім того, у суду немає підстав не довіряти поліцейському, який виніс оскаржувану постанову.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач довів перед судом правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскаржувана постанова є законною і обґрунтованою, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 77, 242-246, 255, 286 КАС України, ч.1 ст. 122, ст. 293 КпАП України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до УПП у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду

шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: УПП у Волинській області , адресою: 43005,м.Луцьк, вул.Залізнична, 15.

Суддя Івасюта Л.В.