Справа № 500/1982/20
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1982/20

08 жовтня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баб`юка П.М.

за участю:

секретаря судового засідання Косюк О.П.

представника позивача Свистун Є.М.,

представника відповідача Веклич А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Приватного підприємства "Фабрика меблів "Нова" про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду 03.08.2020 звернулося Головне управління ДПС у Тернопільській області (далі, також, - позивач) з позовною заявою до Приватного підприємства «Фабрика меблів "Нова» (далі, також, - відповідач), в якій просить стягнути з рахунків банках приватного підприємства "Фабрика меблів "Нова", що обслуговують такого платника та за рахунок готівки, що належить відповідачу, кошти у розмірі податкового боргу в сумі 89521,87 грн (основний платіж 32929,50 грн, пеня - 56592,37 грн ) по платежу орендна плата з юридичних осіб.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що у відповідача наявний податковий борг на загальну суму 89521,87 грн. У добровільному порядку податковий борг відповідач не сплатив, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. З цих підстав позивач просить стягнути з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків податковий борг.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання.

Від відповідача на адресу суду 26.08.2020 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, в обґрунтування зазначив, що відповідно до останніх даних із електронного кабінету сплачено заборгованість перед бюджетом у вигляді орендної плати з юридичних осіб (м. Тернопіль) сплачено у сумі 819 449,42 грн, недоїмка - |489 443,56 грн. Зокрема, протягом червня-липня 2020 року відповідачем сплачено 613 000,00 грн, тобто заборгованості за квітень-червень 2020 року немає. Крім того, Законом України №540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на Забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» передбачено, що протягом періоду з 01.03.2020 по останній календарний місяць включно, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню. На думку відповідача, позивач в порушення зазначених норм Закону нарахував відповідачу пеню станом на 17.07.2020, тобто незаконно за останніх п`ять місяців карантину.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обґрунтування, викладені у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що Приватне підприємство "Фабрика меблів "Нова" () є платником податків, зборів (обов`язкових платежів) і перебуває на податковому обліку у Тернопільському управління Головного управління ДПС у Тернопільській області (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань).

Згідно з довідкою від 22.07.2020 про наявність податкового боргу за рахунок готівки за відповідачем числиться заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами в сумі 89521,87 грн. (основний платіж - 32929,50 грн., пеня - 56592,37 грн.) по платежу орендна плата з юридичних осіб.

В інтегрованих картках платника станом на теперішній час у Приватного підприємства «Фабрика меблів "Нова» обліковується податковий борг у сумі 89521,87 грн., який виник в результаті несплати узгоджених зобов`язань, нарахованих платником податків самостійно згідно податкової декларації з плати за землю № від 13.01.2020.

22 березня 2017 року відповідачем сформовано та направлено податкову вимогу форми «Ю» №3210-17 на суму 139244,84 грн, яка отримана посадовою особою Приватного підприємства «Фабрика меблів "Нова» 22.03.2017.

Оскільки вжиті позивачем заходи не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, то позивач звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.

Пунктом 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. п. 36.1 - 36.3 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п. 56.11. ст. 56 Податкового кодексу України).

Виконанням податкового обов`язку згідно п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визнається податковим боргом.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати за земельні ділянки, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 розділу XIII ПКУкраїни (п. 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України).

У відповідності до п. 285.1 ст. 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Згідно до п. 286.2 ст. 286 розділу XIII Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 ПК України, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 287.3 ст.287 розділу XIII Податкового кодексу України).

Згідно з п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з п. п. 58.2, 58.3 ст.58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу.

Згідно із ст.14 Податкового кодексу України податковим боргом вважається сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 59.1 ст.59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

За правилами, визначеними п.59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На виконання статті 59 Податкового кодексу України, у зв`язку із не сплатою до бюджету сум податкового боргу, позивачем сформовано податкову вимогу від №3210-17 на суму 139244,84 грн., яка надіслана засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням, та отримана посадовою особою Приватного підприємства «Фабрика меблів "Нова» 22.03.2017.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заборгованість по сплаті податків в частині стягнення податкового боргу з рахунків у банках приватного підприємства "Фабрика меблів "Нова", що обслуговують такого платника та за рахунок готівки, що належить відповідачу, податкового боргу в сумі 32929,50 грн (основний платіж) є узгодженою та підлягає стягненню у встановленому законом порядку, а тому позовна вимога в частині стягнення основної суми заборгованості підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення з відповідача пені суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Кодексу після закінчення встановлених Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Кодексу).

Разом із тим, суд зазначає, що підрозділ 10 розділу XX Податкового кодексу України доповнено пунктом 52-1 згідно із Законом №533-IX від 17.03.2020, зокрема, відповідно до абзацу одинадцятого зі змінами, внесеними згідно із Законом № 591-IX від 13.05.2020 протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", зважаючи на положення постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 року №641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", для запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12 березня 2020 року по 31 жовтня 2020 року на всій території України встановлено карантин.

Проаналізувавши зазначені норми законодавства, можна зробити висновок, що на період дії карантину платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Суд не погоджається з позицією позивача, що норми абзацу одинадцятого пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України не застосовуються до податкового боргу, який виник до 1 березня 2020 року, оскільки це суперечить диспозиції вказаної норми.

З наявних у справі матеріалів неможливо встановити суму пені нараховану до 1 березня 2020 року, крім цього, нарахування пені є дискреційним повноваженням контролюючого органу, тому, вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі в сумі 56592,37 грн не підлягає задоволенню повністю.

З огляду на правовий зміст та аналіз наведених норм матеріального права у їх взаємному зв`язку, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині стягнення з рахунків у банках приватного підприємства "Фабрика меблів "Нова", що обслуговують такого платника та за рахунок готівки, що належить відповідачу, пені в сумі 56592,37 грн не підлягає задоволенню.

Зазначене не позбавляє права контролюючого органу на заявлення окремого позову про стягнення пені з рахунків відповідача нарахованої до 1 березня 2020 року.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Оскільки податковим органом в порушення вимог ч.1 ст.77 КАС України до матеріалів справи не надано жодного доказу існування відкритих рахунків відповідача в установах банків, суд приходить до висновку про передчасність та необґрунтованість вимог в цій частині, що, в даному випадку, виключає можливість застосування арешту коштів на рахунках, існування яких (рахунків) документально не підтверджено.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вимоги ст. 139 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з рахунків у банках приватного підприємства "Фабрика меблів "Нова", що обслуговують такого платника, та за рахунок готівки, що йому належить, кошти у розмірі податкового боргу в сумі 32929,50 грн по платежу орендна плата з юридичних осіб на р/р UA0019751, код одержувача 37977726, МФО 899998, код бюджетної класифікації 50 18010600.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 жовтня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області місцезнаходження/місце проживання вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003 код ЄДРПОУ/РНОКПП 43142763;

відповідач:

- Приватне підприємство"Фабрика меблів "Нова" місцезнаходження/місце проживання вул. Промислова 30, м. Тернопіль, 46010 код ЄДРПОУ/РНОКПП 30344990;

Головуючий суддя Баб`юк П.М.