Справа № 280/6315/20
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 жовтня 2020 року Справа № 280/6315/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; )

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру пенсійної виплати позивача;

- зобов`язати відповідача встановити та виплачувати позивачу пенсію за віком в сумі 5518,31 грн., щомісячно, починаючи з 01.04.2020 року, та в подальшому здійснювати перерахунок пенсії відповідно до норм чинного законодавства України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зазначено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.09.2018 у справі №0840/3137/18, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.01.2019, зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 , з урахуванням положень п.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років з 01.07.2018. Листом від 13.02.2019 № 68/Ф-1 Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України повідомило ОСОБА_1 про виконання судового рішення. В листі зазначено, що з 01.07.2018 розмір пенсії Позивача склав 4733,05 грн. З 01.03.2019 проведено перерахунок пенсії позивача згідно ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та норм Постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 після чого розмір пенсії склав - 5518,31 грн. Проте, у квітні 2020 року позивач отримав пенсію у значно меншому розмірі, а саме у розмірі 4316,82 грн., у травні 2020 року у розмірі 5047,87 грн., а у червні 3316,82 грн., при тому, що у березні 2020 року розмір його пенсії складав 5518,31 грн. Позивач 23.07.2020 направив на адресу відповідача заяву, в якій просив поновити йому нарахування та виплату пенсії в розмірі 5518,31 грн. щомісячно та надати детальні роз`яснення щодо підстав зменшення пенсії, починаючи з квітня 2020 року. Проте, у відповідь отримав лист № 7158/6740/Ф-02/8-0800/20, в якому зменшення розміру пенсії вмотивовано приведенням пенсійної справи у відповідність. Таким чином, з квітня 2020 року відповідач без будь-яких попереджень та підстав зменшив розмір пенсійної виплати з 5518,31 грн. до 3316,82 грн., тобто на 2201,49 грн. Вважаючи такі відповідача протиправними та з вимогою вчинити певні дії, позивач звернувся з даним позовом до суду. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 14.09.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №280/6315/20. Повідомлено сторін про розгляд справи протягом тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі одноособово суддею Лазаренком Максимом Сергійовичем за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без участі, повідомлення та виклику сторін.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надавши 12.10.2020 до суду відзив на позовну заяву (вх.№48310), в якому зазначено, що під час проведення контрольних заходів у березні поточного року, у ході яких було встановлено, що відповідно до рішення суду по справі № 0840/3137/18 необхідно перерахувати пенсію за віком з урахуванням положень частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ, внаслідок чого виникла переплата пенсії у розмірі 40162,69 грн. за період з 01.07.2018 року по 31.03.2020, розмір пенсії позивача складає 3316,82 грн. Вказує, що у випадку задоволення заявлених позовних вимог про зобов`язання відповідача встановити та виплачувати позивачу пенсію за віком в сумі 5518,31 грн. щомісячного, починаючи з 01.04.2020, та в подальшому здійснювати перерахунок пенсії відповідно до норм чинного законодавства України, суд фактично втрутиться у дискреційні повноваження відповідача, що буде порушенням норм процесуального права. У зв`язку з вищезазначеним, рішення суду виконано, а сума заборгованості відсутня. Посилається на те, що відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. За таких обставин, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІІІ категорії, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 від 27.04.1993, та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.09.2018 у справі №0840/3137/18 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя перерахувати та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 , з урахуванням положень п.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років з 01.07.2018.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.01.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.09.2018 у справі №0840/3137/18 залишено без змін.

Під час проведення Головним управління Пенсійного фонду України в Запоріщькій області контрольних заходів у березні 2020 року, у ході яких було встановлено, що відповідно до рішення суду по справі № 0840/3137/18 необхідно перерахувати пенсію ОСОБА_1 за віком з урахуванням положень частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ, внаслідок чого виникла переплата пенсії у розмірі 40162,69 грн. за період з 01.07.2018 року по 31.03.2020.

Розмір пенсійної виплати з 01.04.2020 року склав 3316,82 грн.

23.07.2020 ОСОБА_1 направив на адресу Відповідача заяву, в якій просив поновити йому нарахування та виплату пенсії в розмірі 5518,31 грн. щомісячно та надати детальні роз`яснення щодо підстав зменшення пенсії, починаючи з квітня 2020 року.

Листом від 14.08.2020 № 7158/6740/Ф-02/8-0800/20 Комунарський відділ обслуговування громадян м. Запоріжжя Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомив позивача про те, що за інформацією Комунарського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) при виконанні рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.09.2018 року по справі № 0840/3137/18 помилково було обчислено доплату за понаднормативний стаж. Після проведення контрольних заходів щодо правильності виконання рішень суду пенсійну справу ОСОБА_1 приведено у відповідність з урахуванням положень частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», внаслідок чого виникла переплата пенсії у розмірі 40162,69 грн. за період з 01.07.2018 по 31.03.2020. Розмір пенсійної виплати з 01.04.2020 року склав 3316,82 грн. Зазначеним листом ОСОБА_1 попереджено про можливість надання заяви до відділу про відмову або на згоду проведення утримань з пенсії на підставі статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, листом від 14.08.2020 № 7158/6740/Ф-02/8-0800/20 Комунарський відділ обслуговування громадян м. Запоріжжя Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області направило на адресу позивача документи з йогго пенсійної справи.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній до 11.10.2017) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Згідно з пунктом 3 частини другої розділу І Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», який набрав чинності 11.10.2017, частину другу статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доповнено словами і цифрами: «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Положеннями частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Таким чином, особам надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини.

Отже, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині другій статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Суд вважає, що оскільки позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3, на нього розповсюджується дія статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а перерахунок пенсії позивача повинен здійснюватись за кожен повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 07.07.2015 у справі № 21-727а15, від 20.09.2016 у справі № 1601/12900/12, а також в постановах Верховного Суду, зокрема, від 06.02.2018 у справі № 560/675/17, від 18.09.2018 у справі № 316/868/17, від 10.10.2018 у справі № 679/952/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на необхідність застосування до позивача положень частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» разом з частиною частини статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як того вимагає чинна редакція норми, з огляду на наступне.

Так, зміст частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» свідчить про те, що обмеження у застосуванні пільгового обчислення стажу роботи стосуються саме «призначення пенсії», а не інших випадків.

При цьому, таке обмеження пов`язане з призначенням особі пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд зазначає, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.09.2018 у справі №0840/3137/18, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.01.2019, зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 , з урахуванням положень п.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років з 01.07.2018.

Таким чином, рішенням суду фактично визнано за позивачем право на перерахунок пенсії відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції до 11.10.2017.

Таким чином, суд вважає, що відповідач безпідставно застосував до спірних правовідносин положення пункту 3 частини 2 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» №2148-VIII від 03.10.2017, тим самим неправомірно звузивши існуюче право позивача на соціальний захист, встановлене законом, реалізація якого попередньо була захищена судовим рішенням, що набрало законної сили.

Крім того, у Законі України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» №2148-VIII від 03.10.2017 відсутнє застереження про те, що зміни, які вносяться до пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності такими змінами.

Отже, зазначені зміни стосуються тих пенсій, які були призначені вперше та після внесення цих змін. Тому, оскільки пенсія позивачу не призначається вперше, а її слід перерахувати згідно з рішенням суду, на нього не поширюється вказана умова.

Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Всупереч вимоги судового рішення у справі №0840/3137/18, відповідач не здійснив перерахунок та виплату пенсії за віком з врахуванням вимог частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, невірно застосував наведену норму та здійснив розрахунок пенсії за частиною другою статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням, так званої, двоскладової формули.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області встановити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком в сумі 5518,31 грн., щомісячно, починаючи з 01.04.2020 року обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, беручи до уваги, що відповідні повноваження відповідача щодо перерахунку пенсії є дискреційними повноваженнями, суд враховує положення обов`язкової до застосування судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладеної у рішенні по справі «Олссон проти Швеції» («Olsson v. Sweden») від 24.03.1988.

При вирішенні вказаної справи ЄСПЛ прийшов до висновку, що яка-небудь норма не може вважатися «законом», якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію. Проте досвід показує, що абсолютна точність недосяжна і що необхідність уникати надмірної жорсткості формулювань і слідувати за обставин, що змінюються, веде до того, що багато законів неминуче викладені в термінах, які більшою чи меншою мірою є невизначеними.

Фраза «передбачено законом» не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципом верховенства права. Таким чином, мається на увазі, що у внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічних властей у здійснення прав, охоронюваних inter alia п. 1 ст. 8.

Закон, який передбачає дискреційні повноваження, сам по собі не є несумісним з вимогами передбачуваності за умови, що дискреційні повноваження та спосіб їх здійснення вказані з достатньою ясністю для того, щоб з урахуванням правомірності мети зазначених заходів забезпечити індивіду належний захист від свавільного втручання держави.

Крім того, згідно п. 65 вказаного рішення Суду, втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.

Також ЄСПЛ вказує, що у відповідності зі сформованою практикою Суду, під поняттям необхідності мається на увазі, що втручання відповідає якій-небудь нагальній суспільній потребі і що воно пропорційно законній меті. При визначенні того, чи є втручання «необхідним у демократичному суспільстві», Суд враховує, що за державами - учасницями Конвенції залишається певна свобода розсуду.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне зазначити, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Відповідно, оскільки інших, крім тих, що були наведені вище і визнані судом протиправними, підстав для відмови позивачу в перерахунку пенсії відповідачем наведено не було, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області встановити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком в сумі 5518,31 грн., щомісячно, починаючи з 01.04.2020.

Суд звертає увагу позивача на те, що судовому захисту підлягають порушені права і свободи, а відтак прийняти рішення «…встановити та виплачувати пенсію… та в подальшому здійснювати перерахунок пенсії відповідно до норм чинного законодавства України…» є неможливим, а позовні вимоги - передчасними.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області встановити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком в сумі 5518,31 грн., щомісячно, починаючи з 01.04.2020 року.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 15.10.2020.

Суддя М.С. Лазаренко