Справа № 120/3729/20-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

15 жовтня 2020 р. Справа № 120/3729/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до: Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про: визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 з урахуванням базового місяця - січень 2016 року. Натомість, позивач вважає, що враховуватись мав би базовий місяць січень - 2008 року, з моменту підвищення посадового окладу.

Отже спірним питання в даній ситуації є застосування відповідачем при індексації грошового забезпечення позивача з урахуванням базового місяця - січень 2016 року, замість правильного, на думку позивача, січень 2008 року.

Позивач просить:

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 рік, враховуючи базовий місяць, який використовувався у січні 2016 року.

Зобов"язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 рік, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01 січня 2008 року з урахуванням вже виплаченої суми.

Ухвалою суду від 04 серпня 2020 р. відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Установлено сторонам строк для подання заяв по суті.

27.08.2020 відповідно до положень ст. 162 КАС України та на виконання ухвали суду про відкриття провадження до суду надійшов відзив, за змістом якого сторона відповідача заперечує щодо позовних вимог та просить відмовити в заявленому позові. Щодо застосування базового місяця січень 2016 при проведені індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 зазначено, що на виконання вимог пункту 3 постанови №1013 та відповідно до телеграми Міністра оборони України від 31.12.2015, яка надійшла до військової частини НОМЕР_2 04.01.2016 за вх. №58/7, в січні 2016 військовослужбовцям Збройних Сил України, в тому числі військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 , здійснено нарахування та виплату додаткових видів грошового забезпечення за грудень 2015 року у підвищеному розмірі. Зокрема, розмір премії військовослужбовцям, яким максимальний розмір посадового окладу визначений у штаті військової частини від 871 грн. і вище склав 525 відсотків посадового окладу на противагу встановленому раніше 90 відсотків.

Таким чином, військова частина виконала умови, визначені абз. 1 п. 3 постанови №1013, тому для проведення подальшої індексації грошового забезпечення військовослужбовців при обчислені індексу споживчих цін для проведення індексації відповідно до Порядку №1078, як базовий місяць врахувала січень 2016.

Поряд з цим вказано, що в даному випадку розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією військової частини НОМЕР_2 як органу, в якому позивач проходив службу та який виплачував грошове забезпечення. І саме на відповідача покладається обов"язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

Ухвалою суду від 28 серпня 2020 р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для подання та обґрунтування належними доказами клопотання про поновлення строку звернення до суду та вказати поважні підстави для його поновлення.

14.09.2020 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків (клопотання про поновлення строків звернення до суду) на виконання вимог ухвали суду від 28.08.2020.

Відповідно до змісту клопотання, позивач вказує, що після виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 07.10.2018 він дійсно звертався до командира військової частини НОМЕР_2 щодо надання довідки розрахунку стосовно проведеного нарахування індексації відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду по справі №120/92/19-а.

Позивач вказує на те, що про порушення прав останньому стало відомо із телефонної розмови з посадовими особами фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 , в якій позивача повідомлено про відмову у задоволенні вимоги щодо здійснення перерахунку виплаченої індексації. Вважає, що предметом оскарження є саме дії у здійсненні перерахунку індексації без урахування базового місяця січня 2008 року.

Стосовно отриманого 22.10.2019 листа за №350/118/2545/пс від 10.10.2019, то у ньому вказано про відсутність підстав для здійснення обрахунку індексації із урахуванням базового місяця, який використовувався до 01.01.2016, а не обрахунку базового місяця 2008 року, як визначено у позовних вимогах.

Як підставу для поновлення процесуального строку звернення до суду з даним позовом позивач зазначає запровадження карантинних заходів та зупинення процесуальних строків.

Ухвалою суду від 28.09.2020 клопотання позивача задоволено, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом та поновлено строк звернення до суду.

Інших заяв до суду не надходило, що не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

Позивач з 2014 по 07.10.2018 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 на посаді помічника командувача Повітряних Сил - начальника юридичної служби Командування Повітряних Сил Збройних Сил України.

Наказом Начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 14.09.2018 №501 звільнено ОСОБА_1 з військової служби у відставку (за станом здоров`я).

Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 02.10.2018 №189 ОСОБА_1 з 07.10.2018 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Після звільнення з військової служби позивач виявив, що відповідач допустив порушення чинного законодавства України щодо проведення індексації грошового забезпечення під час проходження служби, тому в січні 2019 року звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з вимогами про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії до Військової частини НОМЕР_2 , оскільки в/с НОМЕР_5 , у якій позивач проходив службу, перебуває на усіх видах забезпечення в/с НОМЕР_2 .

Рішенням від 05.02.2019, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2019, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Вирішено визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 07.10.2018. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01.01.2016 по 07.10.2018.

Після набрання чинності рішенням суду у справі №120/92/19-а, позивач подав його на виконання до Замостянського виконавчого відділу м.Вінниці.

У серпні 2019 В/ч НОМЕР_2 , на виконання вимог державного виконавця, нарахувала та виплатила позивачу індексацію доходів з вказаний період у розмірі 4435,66 грн. Після отримання розрахунку за індексацію, 13.09.2019 позивач звернувся до командира військової частини про надання довідки за нараховану індексацію, а саме щодо базового місяця, який застосовувався під час проведення розрахунку. Листом №350/118/2545/пс від 10.10.2019 командир В/ч повідомив, що базовий місяць при нарахуванні та виплаті індексації був змінений на 01.01.2016, а тому підстав для здійснення перерахунку немає.

Позивач звернувся до суду з даним позовом, де спірним питанням в досліджуваній ситуації вважає протиправним застосування базового місяця - січень 2016 року при нарахувані та виплаті йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018. Позивач вважає, що оскільки чинним законодавством передбачено зміну базового місяця для проведення індексації виключно в разі зміни посадового окладу, який у позивача не змінювався з 01.01.2008 до 01.03.2018, то відповідач мав враховувати як базовий саме січень 2008 року.

Вирішуючи спір, суд звертає увагу на таке.

В листопаді 2019 року позивач звернувся до суду щодо протиправності дій військової частини НОМЕР_2 при нарахуванні та виплаті йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 рік, враховуючи базовий місяць, відмінного від січня 2008 року.

Ухвалою суду від 28.11.2019 позивачу відмовлено у відкритті провадження у адміністративній справі №120/3856/19-а. В ухвалі суд вказав, що проаналізувавши предмет позову у цій справі, він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення ВОАС від 05.02.2019 р. у справі №120/92/19-а, оскільки саме в рамках розгляду цієї справи досліджувалось питання щодо підстав/порядку нарахування /виплати індексації за період з 01.01.2016 р. по 01.03.2018 р. Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є одним із способів виконання рішення по справі №120/92/19-а на стадії виконання судового рішення, тому він повиннен звертатися до суду в порядку статті 383 КАС із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. В ухвалі судом застосовано правовову позицію, що викладена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18).

З висновками суду позивач погодився та 24.12.2019 на адресу суду в рамках справи №120/92/19-а подав заяву в порядку визначеному статтею 383 КАС України. У заяві позивач повідомляв, що він оскаржував дії В/ч НОМЕР_2 до суду щодо застосування базового місяця при нарахуванні та виплаті індексації січень 2016. Проте, 12.12.2019 отримав ухвалу ВОАС від 28.11.2019, якою відмовлено у відкритті провадження у адміністративній справі №120/3856/19-а.

Ухвалою суду від 24 грудня 2019 заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України по справі №120/92/19-а - повернуто заявнику. Роз"яснено право на оскарження.

Відповідно до цієї ухвали вказано, що при постановленні рішення від 05.02.2019 по справі №120/92/19-а, суд виходив з того, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому, як слідує із зазначеного рішення та заявлених вимог у справі №120/92/19-а питання щодо здійснення індексації з урахуванням базового місяця, який використовувався у грудні 2015 року судом не досліджувалося та відповідні висновки відсутні у тексті судового рішення від 05.02.2019.

В ухвалі вказано, що підстави для відмови, викладені у листі командира В/ч НОМЕР_2 №350/118/2545/пс від 10.10.2019, про протиправність яких вказує заявник, є відмінними від тих, що були предметом дослідження Вінницьким окружним адміністративним судом в межах розгляду справи №120/92/19-а.

В подальшому, позивач 29.07.2020 звернувся повторно із позовом до суду.

Принцип доступу до правосуддя закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Здійснюючи тлумачення положень Конвенції, ЄСПЛ у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Великої Британії»). Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання в її права (рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).

Відповідно до практики ЄСПЛ, неодноразово вказано на порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами.

Так, у рішенні від 21 грудня 2017 року у справі «Шестопалова проти України» (заява № 55339/07) ЄСПЛ зробив висновок, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції (пункти 13, 18, 24).

У рішенні від 9 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України» (заяви № 7714/06 та № 23654/08) ЄСПЛ установив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності у заявників доступу до суду з огляду на те, що відмова одного суду розглянути скарги заявників всупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й знівелювала авторитет судової влади. Крім того, ЄСПЛ указав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (пункти 27, 28, 38, 40).

Відтак, у даній справі №120/3729/20-а, суд застосовує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 28 квітня 2020 року по справі № 182/18/17, від 12 червня 2019 року по справі № 201/2779/17, де звернуто увагу, що непослідовність національного суду створила перешкоди ОСОБА у реалізації права на судовий захист, що ставить під загрозу сутність гарантованого Конвенцією права заявника на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.

Хоча в межах даного спору питання щодо юрисдикції не піднімалось, суд вважає, що право заявника на доступ до суду має бути реалізованим, оскільки в першому випадку позивачу ухвалою відмовлено у відкриті провадження, покликаючись на рішення у справі №120/92/19-а, а в другому - заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України по справі №120/92/19-а - повернуто з підстав того, що базовий місяць судом не досліджувався та відповідні висновки відсутні у тексті судового рішення від 05.02.2019.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд керується наступним.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 3 липня 1991 року № 1282-XII (далі - Закон №1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Положеннями статті 4 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови №1013 від 09.12.2015, яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення.

Серед іншого, внесеними змінами передбачено ряд новел в порядку проведення індексації грошових доходів населення. Зокрема, якщо раніше базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), то після прийняття Постанови № 1013 від 09.12.2015 місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування (пункт 5 Порядку № 1078). Крім того, якщо раніше базовий місяць (місяць підвищення) визначався в разі коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати, то після внесення змін - тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад).

В редакції Постанови № 1013 від 09.12.2015 пункт 5 Порядку № 1078 викладено у такій редакції:

"У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу…".

Таким чином, починаючи з 01.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, в тому числі військовослужбовець.

Наведене підтверджується роз`ясненнями Мінсоцполітики, наданами Департаменту фінансів Міністерства оборони України листом від 08.08.2017 № 78/о/66-17.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідні зміни до Порядку №1078 були внесені постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.205 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (далі - Постанова № 1013).

Пунктом 1 вказаної Постанови передбачено підвищення з 01.12.2015 посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників.

При цьому підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців. Тобто, Постановою № 1013 були підвищені оклади майже в усіх галузях бюджетної сфери (за винятком працівників 1- 3-го тарифних розрядів за ЄТС), окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців.

Зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась лише з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Це стало підставою для зміни місяця підвищення (базового місяця) в цілях нарахування індексації військовослужбовцям з січня 2016 року на березень 2018 року.

Отже, з прийняттям Постанови № 1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто з 01.12.2015 і включно до 01.03.2018, посадові оклади військовослужбовців не змінилися.

Власне, саме на цьому наголошує позивач, зазначаючи, що оскільки розмір окладу позивача за посадою залишався на тому ж рівні, відповідач неправомірно розрахував індексацію за період з 01.01.2016 до 01.03.2018 з урахуванням базового місяця січень 2016 року.

Проте суд з таким твердженням не погоджується та зазначає, що згідно з пунктом 3 Постанови № 1013:

"Міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078".

Отже, вказаною постановою Уряд фактично запропонував в грудні 2015 року підвищити зарплати працівникам бюджетної сфери за рахунок збільшення посадових окладів (тарифних ставок) та підвищення постійних складових зарплати, з тією метою, щоб з січня 2016 року розпочати заново обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації.

Тобто Постановою № 1013 не лише істотно змінено порядок проведення індексації доходів населення починаючи з 01.12.2015, але й визначено базовий місяць (січень 2016 року), з якого в подальшому необхідно відштовхуватись для проведення індексації.

На виконання вимог пункту 3 Постанови № 1013 та відповідно до телеграми Міністра оборони України від 31.12.2015, в січні 2016 року військовослужбовцям Збройних Сил України, в тому числі військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 , здійснено нарахування та виплату додаткових видів грошового забезпечення за грудень 2015 року у підвищеному розмірі. Зокрема, розмір премії військовослужбовцям, яким максимальний розмір посадового окладу визначений у штаті військової частини від 871 грн. і вище склав 525 відсотків посадового окладу на противагу встановленому раніше 90 відсотків.

Таким чином, суд констатує той факт, що відповідач виконав умови, визначені абзацом 1 пункту 3 Постанови № 1013, а відтак для проведення подальшої індексації грошового забезпечення військовослужбовців при обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації відповідно до Порядку № 1078, як базовий місяць (місяць підвищення) врахував січень 2016 року, що передбачено абзацом другим пункту 3 Постанови № 1013.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що здійснюючи нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 01.03.2018 на виконання рішення суду у цій справі, відповідач діяв правомірно та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Крім того, як вже зазначалося, з 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", у зв`язку з чим змінився розмір грошового забезпечення військовослужбовців. Як наслідок, березень 2018 року став новим базовим місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача.

Відтак, оскільки судом не встановлено обставин протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень-відповідача та порушення ним прав та інтересів особи-позивача, в задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до матеріалів справи позивач звільнений від сплати судового збору, та враховуючи, що в задоволені позову відмолено, судові витрати у даній справі не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
В задоволені позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідент.номер НОМЕР_1 ); Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )
Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати: (16.10.2020)

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна