Справа № 520/12723/2020
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

16.10.2020 р. справа №520/12723/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин, позивач) до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" (далі за текстом - владний суб`єкт, адміністративний орган, Установа), треті особи - ГУ ПФУ в Харківській області, ГУ НП в Харківській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Матеріали позову одержані судом 23.09.2020р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 24.09.2020р. Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 12.10.2020р.

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправними дій Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» з приводу відмови у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019р. у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-Х11 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019р. основного розміру пенсії; 2) зобов`язання підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019 р. у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-Х11 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011 -XIІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей: посадовий оклад - 2.500,00грн.; оклад за спеціальним званням - 2.000,00грн.; надбавка за службу в поліції (50%) - 2.250,00грн.; надбавка збільшення грошового забезпечення в розмірі (100%) - 6.750,00грн.; надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) - 2.700,00грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 375,00грн., індексація - 887,09грн.; премія (33,3%) - 832,5грн., для проведення з 01.04.2019р. перерахунку основного розміру пенсії; 3) зобов`язати Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» подати звіт про виконання судового рішення.

Аргументуючи ці вимоги, зазначив, що з 01.04.2019р., у зв`язку із набранням законної сили рішенням суду у справі №826/3858/18, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, проте відповідач протиправно відмовив у видачі оновленої довідки про складові грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Відповідач з поданим позовом не погодився, посилаючись на відсутність у спірних правовідносинах підстав для видачі нової довідки.

Третя особа, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, правом на подання письмових пояснень по суті заявленого позову не скористалася.

Третя особа, головне управління Національної поліції України в Харківській області, надав свої письмові пояснення, у яких зазначив про незгоду із позовом через його безпідставність.

Також від відповідача надійшло клопотання про розгляд даної справи у судовму засіданні з повідомленням (викликом) сторін, проте з цього приводу суд зазначає, що у силу приписів п.2 ч. 1 ст. 263 КАС України, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи.

Оскільки для повного та всебічного встановлення обставин справи характер спірних правовідносин та предмет доказування в даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін, а в обґрунтування зворотного відповідачем жодних доводів не наведено, клопотання про розгляд даної справи в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник є атестованим працівником органів внутрішніх справ України, проходив публічну службу в органах та підрозділах внутрішніх справ, був звільнений у відставку з посади оперуповноваженого відділу боротьби з майновими злочинами та крадіжками автотранспортних засобів із показником вислуги років - 35 рік, отримує пенсію у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яку виплачує ГУ ПФУ в Харківській області, початково призначений розмір пенсії складав 90% грошового забезпечення.

До складу грошового забезпечення у цілях визначення розміру пенсії при первинному призначенні входили такі платежі: 1) оклад за посадою, 2) оклад за спеціальним званням, 3) надбавка за вислугу років, 4) надбавка за роботу з таємними документами, 5) надбавка за особливо важливі завдання, 6) премія у розмірі 95%.

На виконання постанови КМУ від 21.02.2018р. у березні 2018 р. ГУ ПФУ в Харківській області з 01.01.2016р. було проведено перерахунок пенсії заявника на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУ МВСУ в Харківській області. Вказана обставина сторонами не заперечувалася.

Оскільки заявник є пенсіонером по лінії Міністерства внутрішніх справ України, то з урахуванням загальновідомого факту припинення функціонування органів внутрішніх справ, довідку про розмір та структуру грошового забезпечення діючого поліцейського за тією ж самою посадою у штаті, котру обіймав заявник до звільнення зі служби у відставку чи прирівняною посадою видає або діючий територіальний орган МВС України, або безпосередньо МВС України.

Заявником до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області було подано звернення з приводу видачі нової довідки про грошове забезпечення поліцейського за прирівняною посадою станом на 05.03.2019 р.

Відповідь на означене звернення була надана листом голови Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області від 17.01.2020р., де указано, що згідно з листом Департаменту юридичного забезпечення МВС означене питання належить до компетенції Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області" і буде передано за належністю.

Листом від 06.02.2020 р. відповідач, отримавши звернення, повідомив заявника, що для видачі нової довідки підстав немає.

Не погодившись із відповідністю закону владного управлінського волевиявлення адміністративного органу з приводу відмови у складанні довідки про структуру та розмір грошового забезпечення, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Право громадян на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України, а п.6 ч.1 ст.92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України і з 01.01.2004р. таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У силу дії бланкетної норми ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Отже, порядок соціального захисту у формі пенсійного забезпечення військовослужбовців, звільнених зі служби у відставку, унормовано, насамперед, приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі за текстом - Закон № 2262-XII).

Так, положення названого закону запроваджують дві окремі, самостійні і незалежні одна від одної процедури, за якими відбувається обчислення розміру пенсії особи, а саме: 1) за ст.43 згаданого закону у випадку призначення пенсії вперше та 2) за ст.63 згаданого закону у випадку збільшення розміру вже призначеної пенсії за подією збільшення розміру оплати праці працівника на аналогічній (прирівняній) посаді.

При цьому, ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено порядок обчислення розміру пенсії у разі її призначення вперше і саме у цій процедурі базовою розрахунковою величиною є виплати (як винагорода за працю), одержані особою-пенсіонером під час проходження служби (тобто юридичне значення у даному випадку мають складові елементи грошового забезпечення самого працівника (службовця) - власна винагорода особи за працю).

Натомість, ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено порядок обчислення розміру вже призначеної пенсії шляхом її перерахунку у залежності від тих виплат (як винагорода за працю), котрі одержані третьою сторонньою особою - іншим працівником, який обіймає цю ж саму чи прирівняну посаду (тобто юридичне значення у даному випадку мають складові елементи грошового забезпечення іншого працівника - діючого службовця за аналогічною (прирівняною) посадою - винагорода третьої сторонньої особи за працю).

У силу правового висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019р. по зразковій справі №240/5401/18 процедури призначення пенсії (ст.43 Закону №2262-XII) та перерахунку пенсії (ст.63 Закону №2262-XII) є різними як за змістом, так і за механізмом проведення.

Відтак, суд не знаходить підстав для поєднання цих процедур за будь-якими компонентами.

Тому структура та складові елементи власного грошового забезпечення заявника не можуть бути використані у процедурі перерахунку розміру вже призначеної пенсії у зв`язку із підвищенням винагороди за службу діючого поліцейського, адже до розрахункової бази у даному випадку входять лише реально отримані (а не потенційно можливі до нарахування) поліцейським платежі за службу.

Згідно з ч.4 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, питання визначення механізму перерахунку пенсій (умов, порядку та розмірів) передано законодавцем у відання Уряду України і деталізовано, зокрема, у положеннях Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (затверджено постановою КМУ від 13.02.2008р. №45, далі за текстом - Порядок №45).

Згідно з п.1 Порядку №45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Отже, приводом для проведення перерахунку розміру раніше призначеної пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення загального характеру, виданого суб`єктом владних повноважень, наділеним правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

30.08.2017р. КМУ було прийнято постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", за якою відбулось збільшення розміру грошового забезпечення військовослужбовців (далі за текстом - Постанова КМУ №704), яка набрала чинності з 01.03.2018р.

Однак, заявник під час проходження публічної служби в органах внутрішніх справ не належав до військовослужбовців.

Тому приписи Постанови КМУ №704 не поширюються на відносини за участі заявника.

Натомість, застосовними відносно заявника є приписи постанови КМУ від 11.11.2015р. №988, якою було збільшено винагороду за службу саме поліцейським.

21.02.2018р. КМУ було прийнято постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова КМУ №103), п.п.1 і 2 якою установлено правило перерахунку пенсії виходячи з таких складових як: оклад за посадою, оклад за військовим (спеціальним) званням, відсоткова надбавка за вислугу років, а датою перерахунку було визначено 01.01.2018р.

Тобто положеннями п.п. 1 і 2 Постанови КМУ №103 була надана ретроспективна дія у часі приписам Постанови КМУ №704.

Одночасно Постановою КМУ №103 були внесені зміни і до п.5 Порядку №45, унаслідок чого під час перерахунку пенсій мали використовуватись такі види грошового забезпечення, як: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років.

За правилами ч.2 ст.265 та ч.1 ст.325 КАС України пункти 1 і 2 Постанови КМУ №103 діяли у період часу з 28.02.2018р. та до 05.03.2019р. (як до моменту набрання законної сили судовими рішеннями по справі №826/3858/18) і були обов`язковими до виконання усіма суб`єктами права як чинне рішення Уряду України нормативного характеру.

Тому, до 05.03.2019р. пенсійний орган цілком правомірно виконував нормативні приписи діючого рішення Уряду України.

Утрата чинності пунктами 1 і 2 Постанови КМУ №103 з 05.03.2019р. у силу ст.ст.255, 265, 325 КАС України означає, що саме з указаної календарної дати відбулись зміни у правовому регулюванні правовідносин з приводу перерахунку раніше призначеної пенсії військовослужбовцям у відставці.

Викладене узгоджується з останньою у часі правовою позицією постанови Верховного Суду від 17.06.2020р. у справі №2540/2873/18.

Проте, суд повторює, що положення пунктів 1 і 2 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 є незастосовними відносно заявника, позаяк стосуються виключно пенсіонерів за лінією Міністерства оборони України (тобто військовослужбовців у відставці), а заявник є пенсіонером за лінією МВС України (тобто атестованим співробітником органів внутрішніх справ у відставці).

Тому і положення пунктів 1 та 2 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103, і наслідки втрати чинності цими положеннями у зв`язку з набранням чинності рішенням суду по справі №826/3858/18 не мають для заявника жодного юридичного значення.

Отже, доводи заявника з даного приводу слід визнати юридично неспроможними.

Насправді ж на заявника поширювалась дія п.3 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103, котра не містила жодних обмежувальних приписів стосовно розрахункової бази обчислення грошового забезпечення діючого публічного службовця у цілях перерахунку розміру раніше призначених пенсій.

Тому і втрата чинності п.3 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103, і наслідки втрати чинності цими положеннями у зв`язку з набранням чинності рішенням суду по справі №826/12704/18 не мають для заявника жодного юридичного значення, адже не спричиняють виникнення нової (збільшеної) розрахункової бази для перерахунку пенсії.

Ані у тексті звернення, ані у тексті позову заявник не зазначає додаткових видів грошового забезпечення діючого поліцейського, що не були взяті до обрахунку у процедурі перерахунку розміру раніше пенсії, але повинні брати участь у цій процедурі.

Продовжуючи розгляд справи, суд повторює, що на відміну від приписів ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у процедурі перерахунку пенсії на підставі ст.63 названого закону юридичне значення мають виключно показники структурних елементів грошового забезпечення діючого публічного службовця (тобто структура винагороди третьої сторонньої особи).

Натомість, можливість збереження показників власної структури грошового забезпечення заявника пенсіонера (як за видами платежів, так і за їх відсотковим розміром) положеннями ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачена.

У силу правового висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. по зразковій справі №240/6263/18 (пз/9901/19, провадження №11-366заі19) з приводу застосування ст.43 і ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (затверджено постановою КМУ від 13.02.2008р. №45, далі за текстом - Порядок №45), постанови КМУ від 30.08.2017р. №704, постанови КМУ від 21.02.2018р. №103: 1) пенсійний орган має право перевіряти правильність складення довідок щодо формального змісту, однак не має права самостійно визначати складові та розмір грошового забезпечення осіб, пенсії яких підлягають перерахунку; 2) політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення проведення якої на підставі п.3 ст.116 Конституції України здійснюється Кабінетом Міністрів України; 3) за практикою Європейського суду з прав людини дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях (див. рішення у справі «Вілліс проти Сполученого Королівства», заява № 36042/97). Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю (див. рішення від 21 лютого 1997 року у справі «Ван Раалте проти Нідерландів») (пункти 48 - 49 рішення від 07 листопада 2013 року у справі «Пічкур проти України», заява № 10441/06); 4) чинним законодавством по-різному визначені вимоги для первинного обчислення пенсії та вимоги щодо перерахунку раніше призначених пенсій, а тому такі вимоги можуть вважатися виправданою, обґрунтованою та справедливою підставою різниці при вирішенні питання щодо первинного обчислення розміру пенсії та перерахунку раніше призначеної пенсії; 5) дії пенсійного органу відповідають законодавству, чинному на час виникнення у позивача права на перерахунок пенсії, а саме: Закону № 2262-ХІІ, Постанові №103, Порядку №45. До того ж такий підхід до застосування вказаних правових норм не є дискримінаційним та не порушує принцип рівності перед законом.

Окрім того, суд бере до уваги правовий висновок постанови Верховного Суду від 12.03.2018р. по зразковій справі №812/2196/17-а, згідно з яким застосування ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виключає можливість включення до показника грошової величини бази обчислення розміру пенсії у цілях перерахунку раніше запроваджених платежів (виплат), котрі не одержуються діючим службовцем.

Вирішуючи спір, суд зважає також і на прагнення заявника одержати довідку про розмір власного грошового забезпечення.

Згідно з ч.1 ст.78 КАС України суд вважає доведеною самостійно визнану заявником обставину припинення проходження публічної служби і призначення пенсії до настання 02.02.2004р.

Наслідком припинення публічної служби є припинення права на винагороду за працю (у тому числі і на грошове забезпечення).

Таким чином, ані станом на 01.01.2016р., ані станом на 05.03.2019р. заявник публічної служби в органах системи внутрішніх справ України чи в органах системи Національної поліції України не проходив, а тому права на отримання грошового забезпечення не мав.

Відтак, жоден суб"єкт права на території України об`єктивно не здатен створити офіційний письмовий документ про власне грошове забезпечення заявника станом після 02.02.2004р.

Ця обставина є окремою і достатньою підставою для відмови у позові.

Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд констатує, що владний суб`єкт під час надання відповіді на звернення заявника з приводу видачі нової довідки про розмір та структуру грошового забезпечення діючого поліцейського дотримався вимоги ч.2 ст.19 Конституції України, до порушення прав та інтересів заявника не вдавався.

Зважаючи на викладені вище міркування, суд доходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позову.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Посилання заявника на рішення судів у справі №160/8324/19 слід визнати юридично неспроможними, позаяк спір у даній справі стосується виключно пенсійного забезпечення військовослужбовців у відставці в аспекті застосування п.п. 1 і 2 Постанови КМУ №103, тобто тих норм права, котрі не поширювались на заявника.

Жодного стосунку до п.3 Постанови КМУ №103 рішення судів у справі №160/8324/19 не мають.

Безпідставним слід визнати і посилання заявника на рішення судів у справі №640/1699/20, адже Верховним Судом у цій справі рішення по суті спору не приймалось, а рішення адміністративних судів першої та апеляційної інстанції не мають преюдиціального значення для вирішення ініційованого заявником спору.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Клопотання про розгляд даної справи в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін - залишити без задоволення.

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Суддя Сліденко А.В.