Справа № 260/2246/20
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2020 року м. Ужгород№ 260/2246/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області про скасування запису, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області, в якому просить виключити (скасувати) запис про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , дата реєстрації: 01.01.0001, дата запису: 19.12.2013, номер запису: 2 001998. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що незважаючи на скасування 11 вересня 2002 року державним реєстратором підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі особисто поданої заяви, 05 лютого 2019 року Головним управлінням ДФС у Закарпатській області позивачу нараховано недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску. З метою з`ясування всіх обставин позивачем виявлено, що державним реєстратором Реєстраційної служби Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 19 грудня 2013 року до Єдиного державного реєстру включено відомості про фізичну особу-підприємця з відміткою про недійсність запису про державну реєстрацію такого та про взяття на облік 11.07.2001 року як платника податків. При цьому державним реєстратором не було враховано факт скасування такої реєстрації 11 вересня 2002 року.

14 липня 2020 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву №254/01-25 від 10.07.2020 р., відповідно до змісту якого проти заявлених позовних вимог заперечив. Так, зокрема, вважає, що на час вчинення оскарженої дії функції щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців виконував державний реєстратор районного управління юстиції. Вважає, що оскаржена помилка могла бути допущена під час проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що здійснювалася на виконання наказу Міністерства юстиції від 12.04.2012 р. №575/5. Так, згідно із записом 0198 у журналі обліку реєстраційних справ, скасованих суб`єктів підприємницької діяльності фізичних осіб, 11 вересня 2002 року скасовано державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі його заяви. З 23 квітня 2016 року державні реєстратори Перечинської РДА щодо ОСОБА_1 жодних реєстраційних дій не проводили. Оскаржений запис був вчинений 19 грудня 2013 року тобто в період, коли до повноважень райдержадміністрацій не входили функції з державної реєстрації.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) був зареєстрований фізичною особою-підприємцем, однак 11 вересня 2002 року державну реєстрацію такого скасовано на підставі особисто поданої заяви. Вказана обставина підтверджується записом в Журналі обліку реєстраційних справ скасованих суб`єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб (арк. спр. 6, 44).

Відповідач підтверджує факт скасування 11 вересня 2002 року державної реєстрації підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , а тому вказана обставина не є предметом доказування.

Незважаючи на зазначене, 19 грудня 2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області Тішковою Н.О. вчинено реєстраційну дію - включення до Єдиного державного реєстру (далі - ЄДР) юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 з відміткою про те, що свідоцтво про його державну реєстрацію вважається недійсним (номер запису: 0001998) (арк. спр. 35).

03 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Центру надання адміністративних послуг Перечинської районної державної адміністрації (далі - Перечинська РДА) із заявою, в якій просив виключити (скасувати) або в інший спосіб захистити його порушені права як громадянина України шляхом внесення достовірних відомостей в ЄДР, зокрема щодо вилучення запису про «Включення відомостей про фізичну особу-підприємця з відміткою про те, що свідоцтво про його державну реєстрацію вважається недійсним; 19.12.2013, 0001998». Подану заяву аргументував тим, що його підприємницька діяльність була припинена за особисто поданою заявою 11 вересня 2002 року, а тому підстав вносити відповідні відомості до ЄДР у державного реєстратора 19 грудня 2013 року не було (арк. спр. 7 - 8).

У відповідь на вказану заяву листом №01-11/16 від 04.03.2020 р. Перечинства РДА повідомила ОСОБА_1 , що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця здійснюється на підставі особисто поданої заяви, а скасування запису - на підставі рішення суду (арк. спр. 9).

Не погоджуючись із правомірністю включення відомостей щодо нього до ЄДР, з метою виключення таких позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

На момент скасування державної реєстрації позивача питання реєстрації фізичних осіб-підприємців були врегульовані нормами Закону України «Про підприємництво» №698-XII від 07.02.1991 р. та Положенням про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №740 від 25.05.1998 р. (далі - Положення).

Відповідно до норм ч. 1 ст. 8 Закону України «Про підприємництво» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності, крім об`єднань юридичних осіб, що здійснюють свою діяльність в Україні на умовах угод про розподіл продукції, проводиться у виконавчому комітеті міської, районної в місті ради або в районній, районній міст Києва і Севастополя державній адміністрації за місцезнаходженням або місцем проживання даного суб`єкта, якщо інше не передбачено законом. Відомості про зареєстровані суб`єкти підприємницької діяльності вносяться до Реєстру суб`єктів підприємницької діяльності. Порядок його ведення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 3 ст. 8 Закону України «Про підприємництво» громадяни, які мають намір здійснювати підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, подають реєстраційну картку встановленого зразка, яка є водночас заявою про державну реєстрацію, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов`язкових платежів і документ, що засвідчує внесення плати за державну реєстрацію.

Ч. 18 ст. 8 Закону України «Про підприємництво» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що скасування державної реєстрації здійснюється за заявою власника (власників) або уповноважених ним (ними) органів чи за особистою заявою підприємця-громадянина, а також у передбачених випадках на підставі рішення суду (арбітражного суду).

Зазначене кореспондується також з положеннями ст. 11 Закону України «Про підприємництво», відповідно до яких діяльність підприємця припиняється, в тому числі, з власної ініціативи підприємця.

Ч. 21 ст. 8 Закону України «Про підприємництво» встановлено, що скасування державної реєстрації позбавляє суб`єкта підприємницької діяльності статусу юридичної особи і є підставою для виключення його з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України.

Згідно п. 34 Положення скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи здійснюється органом державної реєстрації шляхом виключення його з Реєстру суб`єктів підприємницької діяльності після проведення ліквідаційною комісією заходів щодо ліквідації суб`єкта підприємницької діяльності і подання до органу державної реєстрації, в тому числі, свідоцтва про державну реєстрацію.

Отже, з 11 вересня 2002 року підприємницька діяльність ОСОБА_1 була припинення, наслідком чого є виключення його з ЄДР та повернення свідоцтва про державну реєстрацію.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо повторного звернення ОСОБА_1 до державного реєстратора з метою проведення державної реєстрації своєї підприємницької діяльності.

Разом з тим, 19 грудня 2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області Тішковою Н.О. вчинено реєстраційну дію - включення до ЄДР відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 з відміткою про те, що свідоцтво про його державну реєстрацію вважається недійсним.

Станом на день вчинення вказаної реєстраційної дії порядок їх здійснення регламентувався нормами Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» №755-IV від 15 травня 2003 року (в редакції, чинній станом на день вчинення реєстраційної дії) (далі - Закон).

Згідно ч. 1 ст. 4 вказаного законодавчого акту державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Нормами ст. 42 Закону визначено, що для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем та має реєстраційний номер облікової картки платника податків, або уповноважена нею особа повинна подати особисто (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення або в разі подання електронних документів подати опис, що містить відомості про надіслані електронні документи, в електронній формі) або через уповноважену особу державному реєстратору за місцем проживання визначений перелік документів.

Відповідно до ч. 5 ст. 42 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», документи, які подаються для проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця, приймаються за описом, копія якого в день надходження документів видається (надсилається поштовим відправленням) заявнику з відміткою про дату надходження документів. Дата надходження документів на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця вноситься до журналу обліку реєстраційних дій.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, які регулюють відносини, що виникають у сфері державної реєстрації фізичних осіб-підприємців, які були чинні як на момент скасування державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , так і на момент повторного включення до ЄДР відомостей щодо нього, суд дійшов висновку, що необхідною передумовою для прийняття державним реєстратором рішення про проведення державної реєстрації є виявлення бажання такої особи щодо проведення її реєстрації як фізичної особи-підприємця, що проявляється у поданні нею особисто або через уповноважену особу відповідної заяви (заповненої реєстраційної картки).

Можливість проведення реєстрації особи без її волевиявлення законодавством не передбачена. Більше того, норми Закону не передбають проведення такої реєстраційної дії, як внесення до ЄДР відомостей про те, що свідоцтво про реєстрацію фізичної особи-підприємця вважається недійсним.

Водночас 01 липня 2010 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання» №2390-VI (далі - Закон №2390), відповідно до Прикінцевих та перехідних положень якого через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, завершується процес включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року.

Вчинення дій, передбачених Прикінцевими та перехідними положеннями вказаного законодавчого акту, мали на меті забезпечити максимальне інформаційне наповнення Єдиного державного реєстру щодо фізичних осіб-підприємців, підприємницька діяльність яких не була припинена до 1 липня 2004 року у встановленому на той момент порядку.

Так, п. 3 та 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2390 передбачено, що усі юридичні особи та фізичні особи-підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР. Державний реєстратор при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної картки зобов`язаний, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, провести включення відомостей про діючі юридичні особи та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з ЄДР. Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.

Згідно п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2390 спеціально уповноважений орган з питань державної реєстрації протягом місяця з дати завершення процесу включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, передає відомості про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, включених до Єдиного державного реєстру, органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, які в межах своїх повноважень ведуть облік юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та/або проводять реєстрацію юридичних осіб будь-яких організаційно-правових форм та фізичних осіб-підприємців.

Уповноважені органи протягом місяця з дня отримання від спеціально уповноваженого органу з питань державної реєстрації відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, включених до Єдиного державного реєстру, проводять звірення даних реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), що ведуться ними, з даними Єдиного державного реєстру. За результатами звірення уповноважені органи подають спеціально уповноваженому органу з питань державної реєстрації відомості з відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо) про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру.

За результатами проведеного звірення уповноважені органи оприлюднюють у спеціалізованих друкованих засобах масової інформації та/або на відомчих веб-сайтах відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відомості про яких на дату завершення процесу включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не включені до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2390, після закінчення передбаченого для включення відомостей до Єдиного державного реєстру строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до Єдиного державного реєстру. За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, включаються до Єдиного державного реєстру з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, вважаються недійсними.

Таким чином, за положеннями зазначеного законодавчого акту до ЄДР підлягали включенню відомості не щодо всіх фізичних осіб, які коли-небудь були зареєстровані в якості фізичних осіб-підприємців, а тільки щодо тих, підприємницька діяльність яких не була припинена до 1 липня 2004 року у встановленому на той момент порядку.

Разом з тим, судом встановлено, що підприємницька діяльність ОСОБА_1 була припинена 11 вересня 2002 року, тобто до прийняття Верховною Радою України Закону та створення ЄДР, а тому державний реєстратор Тішкова Н.О. 19 грудня 2013 року безпідставно включила до ЄДР відомості щодо нього.

З огляду на встановлені судом обставини справи та те, що вказана реєстраційна дія стала підставою нарахування позивачу податкових зобов`язань, а отже беззаперечно негативно впливає на його права та обов`язки, суд вважає, що позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню.

Суд відхиляє посилання Перечинської РДА на те, що функції щодо вчинення реєстраційних дій були передані районним державним адміністраціями тільки в квітні 2016 року, а тому остання жодних відомостей стосовно ОСОБА_1 до ЄДР не вносила, з огляду на те, що предметом оскарження в даній адміністративній справі є не протиправність вчиненої державним реєстратором дії, а виключення такого запису з реєстру. В той же час станом на день звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом повноваженнями щодо надання адміністративних послуг, які стосуються реєстрації (припинення) фізичних осіб-підприємців, наділені Центри надання адміністративних послуг, які утворенні, в тому числі, при районних державних адміністраціях, а тому саме відповідач в особі відповідного Центру надання адміністративних послуг був зобов`язаний за заявою ОСОБА_1 виключити відомості стосовно нього з ЄДР.

Разом з тим, нормами п. 7 ч. 2 ст. 25 Закону передбачено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться, в тому числі, на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в ЄДР, в частині скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що обраний спосіб захисту дозволить найбільш ефективно відновити порушені права позивача.

Отже, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, крізь призму встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про правомірність заявлених позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області (пл. Народна, буд. 16, м. Перечин, Закарпатська область, 89200, код ЄДРПОУ - 22099507) про скасування запису - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати запис про включення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , дата реєстрації: 01.01.0001, дата запису: 19.12.2013, номер запису: 2 001998.

3. Стягнути з Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області (пл. Народна, буд. 16, м. Перечин, Закарпатська область, 89200, код ЄДРПОУ - 22099507) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань 840 грн. 80 коп. (Вісімсот сорок грн. 80 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

СуддяР.О. Ващилін