Справа № 640/2918/19
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року м. Київ № 640/2918/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Качура І. А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

за Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО»

до Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО» з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ про проведення фактичної перевірки №275 від 11.02.2019, яким було призначено проведення фактичної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що контролюючим органом підставою для фактичної перевірки позивача визначено пп.80.2.5 та 80.2.6 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, у той час як в якості предмету перевірки зазначені правовідносини, право на перевірку яких набуває контролюючий орган за наявності підстав, передбачених пп. пп. 80.2.1, 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2019 в адміністративній справі №640/2918/19 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем надано відзив проти вказаного позову, в якому зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки спірний наказ про проведення перевірки вважає законним, проведеним з метою перевірки дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства (найманими особами), відповідно до норм підпунктів 20.1.2, 20.1.4, 20.1.6, 20.1.8, 20.1.9, 20.1.10, 20.1.11, 20.1.13, 20.1.14, 20.1.15 пункту 20.1 статті 20, підпунктів 80.2.4, 80.2.5, 80.2.6 пункту 80.2 статті 80 ПК України. Відповідач також зазначає, що контролюючим органом дотримано вимоги законодавства щодо проведення фактичної перевірки.

08.04.2019 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що у відзиві на позов відповідач зазначив, що нібито перевірка проводилась на підставі даних інформаційної системи «Податковий блок» щодо встановлених можливих порушень вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» та можливих порушень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». З зазначеним позивач не погоджується, оскільки, як зазначено відповідачем, підставою прийняття спірного наказу та як наслідок виходу на фактичну перевірку є можливі порушення позивачем вимог законодавства. Чинне законодавство, на думку позивача, таку підставу не передбачає, що випливає з норм ст. 80 ПК України, які зазначені в оскаржуваному наказі. Позивач зазначає, що відзив на позовну заяву не мітить обґрунтування правомірності винесеного наказу, як і не містить у спірному рішенні законні підстави його прийняття.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що наказом "Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ЕКО» №275 від 11.02.2019 першого заступника начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби призначено фактичну перевірку діяльності ТОВ «ЕКО», на підставі п.п. 20.1.2, п.п. 20.1.4, п.п. 20.1.6, п.п. 20.1.6, п.п. 20.1.8, п.п. 20.1.9, п.п. 20.1.10, п.п. 20.1.11, п.п. 20.1.13, п.п. 20.1.14, п.п. 20.1.15, п. 20.1 ст. 20, п.п. 80.2.4, п.п. 80.2.5, п.п.80.2.6 п. 80.2 ст. 80 розділу 2 Податкового кодексу України.

Метою перевірки визначено перевірка дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства (найманими особами).

На підставі наказу від 11.02.2019 № 275 за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, 15" представниками Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби 11.02.2019 року розпочато фактичну перевірку ТОВ «ЕКО».

Фактичну перевірку ТОВ «ЕКО» завершено 20.02.2019 року, в результаті якої складено акт №0020/28/10/РРО/32104254 від 21.02.2019 року.

Від ознайомлення з актом фактичної перевірки та отримання його другого примірника директор магазину ТОВ «ЕКО» Мадуаколам Ю. М. відмовилась.

Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на юридичну адресу ТОВ «ЕКО» направлено матеріали фактичної перевірки.

Не погоджуючись з предметом перевірки, окресленим в оскаржуваному індивідуальному акті, оскільки він не відповідає визначеній підставі для проведення, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду для захисту своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до п. 75.1. ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п/п. 75.1.3. ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

У свою чергу, п. 80.1. ПК України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п. 80.2. ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з визначених цим пунктом підстав.

У даному випадку підставою для видання оскаржуваного наказу та, відповідно, проведення перевірки, відповідачем у наказі визначено положення п.п. 20.1.2, п.п. 20.1.4, п.п. 20.1.6, п.п. 20.1.6, п.п. 20.1.8, п.п. 20.1.9, п.п. 20.1.10, п.п. 20.1.11, п.п. 20.1.13, п.п. 20.1.14, п.п. 20.1.15, п. 20.1 ст. 20, п.п. 80.2.4, п.п. 80.2.5, п.п.80.2.6 п. 80.2 ст. 80 розділу 2 Податкового кодексу України, на які міститься посилання і у направленні на перевірку (№110, №111, №112, №113, №114 від 11.02.2019 року).

Відповідно до підпункту 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України підставою фактичної перевірки є неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

Відповідно до підпункту 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України підставою фактичної перевірки є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до підпункту 80.2.6. п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України підставою фактичної перевірки є виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 Податкового кодексу України.

Отже, предметом призначеної на підставі пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 ПК України може бути виключно неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України предметом фактичної перевірки можуть бути виключно питання дотримання вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; на підставі пп. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80 ПК предметом фактичної перевірки можуть бути виключновиявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 Податкового кодексу України.

Проте, в оскаржуваному наказі підставою для фактичної перевірки ТОВ «ЕКО» визначено пп. 80.2.4, п.п. 80.2.5, п.п. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80 ПК України, у той час як в якості предмету перевірки зазначені правовідносини, право на перевірку яких набуває контролюючий орган за наявності підстав, передбачених пп. пп. 80.2.1, 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України. Тобто, у даному випадку, окреслений в оскаржуваному індивідуальному акті предмет перевірки не відповідає визначеній в останньому підставі для її проведення.

Верховний Суд в своїй постанові від 08.10.2019 у справі №826/11217/18 зазначає, що процедурні порушення при призначенні перевірки мають наслідком протиправність прийнятого керівником податкового органу наказу про проведення перевірки. Така правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 27.01.2015 (справа №21-425а14), відповідно до якої лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок може бути належною підставою для видання наказу про проведення перевірки.

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на положення ч. 2 ст. 19 Конституції України, суд приходить до висновку, що Офіс ВПП не набув право на проведення фактичної перевірки ТОВ «ЕКО» з метою дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, виробництва та обігу підакцизних товарів, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства (найманими особами). Як наслідок оскаржуваний наказ Офісу ВПП є протиправним та підлягає скасуванню як такий, що прийнятий без урахування вимог Податкового кодексу України в частині підстав призначення фактичної перевірки.

Суд також бере до уваги доводи позивача, що з аналізу норм підпунктів 20.1.2, 20.1.4, 20.1.6, 20.1.8, 20.1.9, 20.1.10, 20.1.11, 20.1.13, 20.1.14, 20.1.15 пункту 20.1 статті 20 ПК України вбачається, що вони регламентують виключно повноваження контролюючого органу під час проведення перевірки, а не як підстави винесення рішення про проведення перевірки.

Посилання та пояснення позивача у відповіді на відзив щодо необґрунтованості підстав перевірки, передбачених пп. пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України суд вважає недоцільними, оскільки, як встановлено судом, предмет перевірки не відповідає визначеній підставі в оскаржуваному індивідуальному акті для її проведення.

Що стосується допуску до перевірки посадових осіб контролюючого органу, то суд керується положеннями статей 80 і 81 ПК України.

Згідно п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

Суд враховує позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.12.2010 р. у справі № 21-25а10, у постанові від 20.02.2018 р. у справі №826/1205/16 та у постанові від 17.04.2018 р. у справі №826/12612/17, і відповідно до якої допуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, позбавляє платника права на оскарження наказу про її проведення. ВСУ наголосив, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення щодо себе податкового контролю. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом під час призначення податкової перевірки.

Проте суд звертає увагу, що право на судовий захист пов`язане із самою протиправністю оскаржуваного рішення, і не ставиться в залежності від наслідків його реалізації, що підтверджується постановою ВСУ від 21.03.2018 №812/602/17.

Відтак, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку, що наведені вище обставини та надана ним юридична оцінка є достатньою та самостійною підставою для визнання оскаржуваного рішення протиправним та його скасування.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки в порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не доведено обґрунтованості та, відповідно, правомірності оскаржуваного рішення та, відповідно, дій по призначенню перевірки.

У відповідності до ст. 139 КАС України з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби і підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 грн. як з особи, яка прийняла оскаржуваний акт, який підлягає скасуванню. Оригінал квитанції знаходиться у справі.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» (03039, м. Київ, вул. Івана Огієнка, 15-А, ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, ) -задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №275 від 11.02.2019, яким було призначено проведення фактичної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО».

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.А. Качур