Справа № 340/2860/20
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/2860/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши у м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області повідомлення - рішення на ім`я ОСОБА_1 , яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" у сумі 305 044,21 грн. за 2019 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, ГУ ДПС в Кіровоградській області прийнято спірне податкове повідомлення - рішення згідно якого визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості». Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправними, оскільки він є сільськогосподарським товаровиробником та володіє на праві власність нежитловою будівлею, Будівлі сільськогосподарського призначення, а отже на неї розповсюджується дія положень пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України (далі - ПК України), який передбачає, що не є об`єктом оподаткування будівлі, оскільки позивач є сільськогосподарським товаровиробником.

Згідно наданого до суду відзиву на позов, відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на те, що нежитлові приміщення (склади) позивача є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому позивач як їх власник, зобов`язаний сплачувати вказаний податок відповідно до вимог Податкового кодексу України (а.с.40-41).

Позивачем надано до суду відповідь на відзив ( а.с. 52-57) та доповнення до позовної заяви (а.с.59-65), в якому фактично збільшив підстави позову зазначивши, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, крім підстав зазначених у адміністративному позові, також в зв`язку з тим, що належне йому, на праві власності, майно належить до будівель промисловості, а отже на неї розповсюджується дія положень пп.«є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України (далі - ПК України), який передбачає, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості.

Ухвалою суду від 02.10.2020 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ( а.с. 90-91).

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 зареєстрований з 01.06.2020 як фізична особа підприємець (а.с.9).

ФОП ОСОБА_1 здійснює діяльність: 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів, 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами, 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с.10).

ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного податку 2 групи, згідно КВЕД 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів (а.с.23).

Фізична особа ОСОБА_1 є власником нерухомого майна тип об`єкту майна - нежитлова будівля, загальною площею 4873,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Даний об`єкт зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 25.07.2018 року за №249 ( а.с. 21).

Рішенням Петрівської селищної ради рішенням № 10041/7 від 22.06.2019 року встановлено ставки податку на нерухоме манно, відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб на 2019 рік у розмірі 1.5 відсотка від мінімальної заробітної плтати встановленої на 01.01.2019 року (4173 грн.) (а.с.43-49).

Контролюючим органом в порядку підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України 04.05.2020 винесено податкове повідомлення-рішення №0-1118, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" за податковий період 2019 рік у загальному розмірі 305 044,21 грн. (а.с.8).

Не погоджуючись із спірним податковим повідомленням-рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, унормовано приписами статті 266 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України).

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

У підпункті 266.2 статті 266 ПК України наведений перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.

Так, згідно з пп. "ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Правовий аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

У Податковому кодексі України поняття "сільськогосподарський товаровиробник" визначено у пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України, відповідно до якого сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Отже, це визначення застосовується для цілей глави 1 "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" розділу XIV "Спеціальні податкові режими" Податкового кодексу України і не застосовується у спірних правовідносинах щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, урегульованих розділом ХІІ "Податок на майно".

Відповідно до статті 5 ПК України поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Визначення "сільськогосподарський товаровиробник" міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років", якою передбачено, що сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Крім того, законодавством з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" виробниками сільськогосподарської продукції є юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Класифікацію видів економічної діяльності КВЕД ДК 009:2010 прийнято та надано чинності Наказом Держспоживстандарту України 11.10.2010 N 457.

При цьому КВЕД ДК 009:2010 місить розділ 1 секції А «Сільське господарство, мисливство та надання пов`язаних із ними послуг».

Натомість основна діяльність позивача згідно КВЕД 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів (а.с.23) не кваліфікується у розділ 1 секції А, отже позивача не може бути віднесено до сільськогосподарських товаровиробників, а тому положення пп. "ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Щодо посилання позивача на те що належне йому, на праві власності, майно належить до будівель промисловості, а отже на неї розповсюджується дія положень пп. «є» пп.266.2.2 п.266.2 ст. ПК України, який передбачає, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості то суд зазначає наступне.

В обґрунтування вимог позивач посилається на редакцію пп. «є» пп.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України, яка набрала чинності 23.05.2020, тобто після прийняття оскаржуваного рішення (а.с.69-76).

В редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення 04.05.2020, пп. "є" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України було встановлено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Так, позивач здійснює діяльність з виробництва олії та тваринних жирів, будівля, яка належить позивачу на праві власності, є виробничою будівлею, що підтверджується техпаспортом на неї. Зокрема, комплекс будівель містить олійню, пункт прийому та видачі олії, склад сировини для олії (а.с.12-18).

Відповідачем не доведено, що належна позивачу будівля не використовується за її функціональним призначенням, а саме як будівля промисловості, для виготовлення промислової продукції, зокрема харчової.

Суд зазначає, що застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Відтак, нерухомість за адресою: Кіровоградська обл. , Петрівський р-н смт. Петрове вул. Центральна. 1 -Г. не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу положень пункту "є" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України.

При застосуванні норм права суд враховує правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду у справі №820/3556/17 від 17.02.2020.

З огляду на викладене податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області №0-1118 від 04.05.2020 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України, на користь позивача піддягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3 050,44 грн. (а.с.7, 31) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.132, 139, 143, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006, 6) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 04 травня 2020 року №0-1118, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" у сумі 305 044,21 грн. за 2019 рік.

Стягнути на користь ОСОБА_1 здійснені ним судові витрати на оплату судового збору в сумі 3 050,44 грн. три тисячі п`ятдесят гривень 44 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун