Справа № 280/1988/20
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

21 вересня 2020 року о/об 11 год. 48 хв.Справа № 280/1988/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ідентифікаційний код за ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

за участі представників сторін:

від позивача - Белікова К.Г.

(діє на підставі ордеру серія АР № 1016257)

від відповідача не прибув

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДГІС у Запорізькій області від 01 листопада 2019 року № , № .

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року провадження у справі відкрито за правими загального позовного провадження, а підготовче засідання призначено на 27 квітня 2020 року.

27 квітня 2020 року провадження у справі зупинено до 23 червня 2020 року, про що судом постановлено відповідну ухвалу.

Ухвалою суду від 23 червня 2020 року провадження у справ поновлено.

Разом з тим, ухвалою суду від 23 червня 2020 року провадження у справі зупинено до 25 серпня 2020 року.

Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року провадження у справ поновлено.

25 серпня 2020 року в підготовчому засіданні протокольною ухвалою суду, за письмовими згодами сторін призначено справу до судового розгляду по суті на 25 серпня 2020 року після закриття підготовчого провадження, а в розгляді справи оголошено перерву до 21 вересня 2020 року.

Відповідно до статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 21 вересня 2020 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Позовну заяву мотивовано тим, що з боку ФОП ОСОБА_1 не відбулося заниження податку з доходів фізичних осіб у загальному розмірі 92 390,48 грн., в тому числі по періодах: за 2017 р. на суму 52 183,38 грню, за 2018 року на суму 40 207,10 грн., військового збору у загальному розмірі 11 548,81 грн. В обґрунтування позиції посилається на обґрунтування, наведене в позовній заяві, та докази, залучені позивачем до матеріалів справи.

В судовому засіданні представник позивача просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник Головного управління ДПС у Запорізькій області проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх.18892 від 23 квітня 2020 року), відповідно до якого зазначає, що питання, які викладені позивачем щодо відсутності законних підстав для виключення із складу валових витрат, понесених на ремонт та утримання транспортних засобів, які відносяться до основних засобів подвійного призначення (сідельних тягачів та напівпричепів), які використовуються позивачем у господарській діяльності, та щодо віднесення сідельних тягачів та напівпричепів до основних засобів подвійного призначення є необґрунтованими, та такими, що суперечать вимогам податкового законодавства, а саме підпункту 177.4.5, підпункту 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, оскільки Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності, встановлена Законом України «Про Митний тариф України» від 19 вересня 2013 року №584-УІІ, призначена для систематизації товарів з метою визначення ставки загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України, тоді як відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, у тому числі й оподаткування доходів фізичних осіб-підприємців, регулюються нормами Податкового кодексу України. Фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування має право віднести до складу витрат виключно витрати, визначені пунктом 177.4 статті 177 Кодексу. Вказує, що згідно підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті177 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат підприємця: витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею. Зазначає, що згідно пункту l77.4.6 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України - до основних засобів подвійного призначення належать: легкові та вантажні автомобілі. Вид діяльності ФОП ОСОБА_1 , від якого отриманий дохід у 2017-2018 роках - 49.41- вантажний автомобільний транспорт. Вказує, що DAF (XF,CF та інше) це сімейство Нідерландської фірми виробника вантажних автомобілів, що виробляються компанією DAF Trucks з 1928 року. Транспортні засоби зареєстровані на фізичну особу ОСОБА_1 . Зазначає, що до основних засобів подвійного призначення відносяться вантажні автомобілі, у т.ч сідельні тягачі та напівпричепи, які призначені для перевезення вантажів.

Представник відповідача 21 вересня 2020 року у судове засідання не прибув, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв та клопотань до суду не надав. У відзиві просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Розглянувши доводи позовної заяви, відзиву відповідача, перевіривши матеріали справи, судом встановлено наступне.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, пункту 77.1, пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області № 2748 від 07 серпня 2019 року відповідно до затвердженого плану перевірки на 2019 рік, проведена планова документальна виїзна перевірка фізичної особи - підприємця ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к`п.п. НОМЕР_1 ) за період діяльності з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року з метою своєчасності, достовірності, повного нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Перевірка проводилась у період з 23 серпня 2019 року по 13 вересня 2019 року. Наказом №86 від 06 вересня 2019 року термін проведення перевірки продовжувався на 5 робочих днів.

За наслідками проведеної перевірки податковим органом складено акт перевірки № 15/08-01-33-05/ НОМЕР_1 від 20 вересня 2019 року «Про результати планової документальної виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за період діяльності з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року з метою своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Актом перевірки визначено наступні порушення:

- пункту 177.2 статті 177 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року, що підлягає сплаті до бюджету ФОП ОСОБА_1 , та як наслідок його заниження на загальну суму 92 390,48 грн., в тому числі по періодах: за 2017 року на суму 52 183.38 грн. за 2018 року на суму 40 207,10 грн.;

- підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, пункту 171.1, пункту 171.2 статті 171 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 завищено суму чистого оподатковуваного доходу за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню військовим збором у сумі 7 699, 21 грн. в т. ч по періодах: 2017 р. у сумі 4 348,62 грн., 2018 р. у сумі 3350,59 грн.

Не погодившись з такими висновками викладеними в акті перевірки позивачем 17 жовтня 2019 року подано заперечення до акту перевірки від 20 вересня 2019 року № 15/08-01-33-05/ НОМЕР_1 , які залишені без задоволення згідно листа ГУ ДПС у Запорізькій області від 28 жовтня 2019 року вих. № 4089/14/08-01-33-05-09.

01 листопада 2019 року на підставі акту перевірки від 20 вересня 2019 року № 15/08-01-33-05/ НОМЕР_1 та з урахуванням відповіді на заперечення вх. № 5827/ФП від 17 жовтня 2019 року Головним управлінням ДПС у Запорізькій області були прийняті податкові повідомлення - рішення:

- форми «Р» № , яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок з доходів фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в загальному розмірі 115 488,10 гривень, в тому числі 92 390.48 гривень за податковими зобов`язаннями та 23 097.62 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями:

- форми «Р» № . яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 11 548,81 гривень, в тому числі 7 699.21 гривень за податковими зобов`язаннями та 3 849.60 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями.

09 грудня 2019 року позивачем здійснено оскарження вищевказаних податкових повідомлень - рішень до Державної податкової служби України, яка рішенням про результати розгляду скарги від 10 лютого 2020 року вих. № 5139/6/99-00-08-05-04-06 залишила без змін податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 01 листопада 2019 року № , № , а скаргу без задоволення.

Не погоджуючись з такими рішеннями позивач звернувся з позовною заявою до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що підставою винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень є висновки ГУ ДПС у Запорізькій області, викладені в розділі 2.2.2 акту перевірки.

Відповідач, зокрема, вважає, що позивач порушив пункт 177.2, підпункт 177.4.5, підпункт 177.4.6 пункт 177. 4 статті 177 Податкового кодексу України та зависив валові витрати за 2017 рік на суму 260 407,68 грн., за 2018 рік - на суму 223 372,76 грн., внаслідок включення до складу витрат суми на придбання та встановлення запчастин на власні (орендовані) транспортні засоби (основні засоби подвійного призначення, визначених підпунктом 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 ПКУ), придбання послуг із здійснення поточного ремонту.

ГУ ДПС у Запорізькій області вказує, що позивач, як фізична особа підприємець на загальній системі оподаткування, не має права включати до складу витрат вартість ремонту власного вантажного автомобіля, що використовується в її господарській діяльності та належить до основних засобів подвійного призначення.

При вирішенні даного спору, суд враховує норми Податкового кодексу України, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин та зазначає, що згідно п. 44.1 ст. 44 розділу II Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Судом встановлено, що позивач перебуває на загальній системі оподаткування, особливості оподаткування доходів від обрання якої встановлено статтею 177 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 177.1 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

За пунктом 177.2 статті 177 ПК України об`єктом оподаткування доходів, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.

Підпунктом 177.4.1 пункту 177.4 статті 177 ПК України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отримання доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Судом встановлено, що основним видом господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 є діяльність вантажного автомобільного транспорту (код за КВЕД 49.41), надання послуг перевезення речей (переїзду) (код за КВЕД 49.42). Для провадження вказаного виду господарської діяльності Позивач має власні транспортні засоби, орендоване нежитлове приміщення і стоянку, що підтверджує відповідач в акті перевірки.

Відповідач при перевірці правильності визначення валового доходу, відображеного в деклараціях позивача, не встановив розбіжності між задекларованими показниками доходу та фактично отриманим доходом в 2017 та 2018 роках.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає необґрунтованим твердження ГУ ДПС у Запорізькій області, що власні транспортні засоби, які ФОП ОСОБА_1 використовував у господарській діяльності для перевезення вантажів (сідлові тягачі та напівпричепи), підпадають під товарні позиції основних засобів подвійного призначення, тому витрати на придбання запасних частин і їх ремонти належать до витрат на утримання вантажного автомобіля і не включаються згідно підпункту 177.4.5 та підпункту 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 ПК України до підприємницьких витрат.

При цьому, суд виходив з того, що згідно підпунктом 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПК України, в редакції змін, внесених Законом України № 1797-VIII від 21 грудня 2016 року, які набрали чинності з 01 січня 2017 року, не включаються до складу витрат підприємця:

витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

документально не підтверджені витрати.

За підпунктом 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 ПК України визначено, що зазначені у цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат.

При цьому амортизації підлягають:

витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів;

витрати на самостійне виготовлення основних засобів.

Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на:

проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів;

ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).

Не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення:

земельні ділянки;

об`єкти житлової нерухомості;

легкові та вантажні автомобілі.

Суд зазначає, що підпункт 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 ПК України визначає саме вантажні автомобілі основними засобами подвійного призначення, який не підлягає амортизації та витрати на придбання та утримання якого не включаються до складу витрат підприємця згідно підпункту 177.4.5 підпункту 177.4 статті 177 ПК України.

В акті перевірки ГУ ДПС у Запорізькій області наголошує, що якщо транспортний засіб належить до однієї із товарних позицій 8703, 8704 чи 8709 згідно з УКТ ЗЕД, то це є основним засобом подвійного призначення.

Натомість, позивачем надано до матеріалів справи експертний висновок Запорізької торгово промислової палати № Е-093 від 11 липня 2019 року, згідно якого на підставі вивчених документів визначено наступне:

1. Вантажний сідловий тягач DAF CF85.430, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , рік випуску 2002, Вантажний сідловий тягач DAF 95XF.380, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_5 , рік випуску 1998, Вантажний сідловий тягач SKANIA R420, реєстраційний номер НОМЕР_6 , номер шасі НОМЕР_7 , рік випуску 2004, відповідає наступному коду УКТ ЗЕД:

8701 20 90 00 - «Засоби наземного транспорту, крім залізничного або трамвайного рухомого складу, їх частини та обладнання Трактори (за винятком тракторів товарної позиції 8709): - трактори колісні

для напівпричепів: що використовувалися.

2. Напівпричіп фургон ізотермічний SPIER SGL 390, реєстраційний номер НОМЕР_8 , номер шасі НОМЕР_9 , рік випуску 1997, Напівпричіп рефрижератор SCHMITZ SKO24L, реєстраційний номер НОМЕР_10 , номер шасі НОМЕР_11 , рік випуску 1998, Напівпричіп рефрижератор LAMBERET S3ES3, реєстраційний номер НОМЕР_12 , номер шасі НОМЕР_13 , рік випуску 1995, відповідає наступному коду УКТ ЗЕД:

8716 39 80 00 - «Засоби наземного транспорту, крім залізничного або

трамвайного рухомого складу, їх частини та обладнання Причепи та напівпричепи; інші несамохідні транспортні засоби; їх частини: -інші причепи та напівпричепи для перевезення вантажів: інші: інші: що використовувалися.

Дослідивши вказаний висновок, суд погоджується з позицією позивача, що вантажні сідлові тягачі, які є власністю та використовується в господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 , відноситься до товарної позиції згідно УКТ ЗЕД 870120 (трактори колісні

для напівпричепів), а напівпричепи - до 8716 (причепи та напівпричепи), та не належать до товарної позиції 8704 (вантажні автомобілі), тому не є вантажними автомобілями у розумінні чинного законодавства України, які визначені основними засобами подвійного призначення підпункту 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України.

Відповідно, суд вважає незаконним застосування відповідачем приписів норми підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України до спірних правовідносин.

Також суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на індивідуальні податкові консультації від 08 вересня 2017 року № 1880/Т/99-99-13-01-02-14/ІПК та від 20 вересня 2017 року № 1995/М/99-99-13-01-02-14/ІПК, так як вказані індивідуальні податкові консультації не надавалися за зверненням ФОП ОСОБА_1 та не стосуються провадження ним господарської діяльності та його оподаткування, а згідно пункту 52.2 статті 52 Податкового кодексу України індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Дослідивши наявні в матеріалах справи первинні документи по придбанню Позивачем в 2017 2018 роках запасних частин та послуг по ремонту вантажних сідлових тягачів та напівпричепів, розпорядчі документи ФОП ОСОБА_1 , акти на списання автозапчастин № 31/12/17 від 31 грудня 2017 року, № 31/12/18 від 31 грудня 2018 року та з урахуванням норми підпункту 177.4.1 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, суд вважає, що позивач обґрунтовано відніс в 2017 році до підприємницьких витрат 260 407,68 грн., в 2018 рік - 223 372,76 грн. витрат на придбання та встановлення запчастин на власні транспортні засоби.

Відповідно до положень абзацу другого пункту 56.4 статті 56 Податкового кодексу України обов`язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом.

Частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід цілком узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Зокрема, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Натомість, відповідачем не доведено, що існують правові підстави для застосування до позивача приписів підпункту 177.4.5, підпункту 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, в редакції змін, внесених Законом України № 1797-VIII від 21 грудня 2016 року.

Також суд вважає необґрунтованим висновок ГУ ДПС у Запорізькій області про безпідставне включення позивачем до складу витрат у декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік суми витрат в розмірі 29 500 грн., сплачених за юридичні послуги, пов`язані із процедурою оскарження акту перевірки, отримані від Юридичної агенції «ВІД і Ко».

Суд звертає увагу відповідача, що ним ані в акті перевірки від 20 вересня 2019 року № 15/08-01-33-05/ НОМЕР_1 , ані у відзиві від 21 квітня 2020 року № 443/08-08-03 не зазначені повне найменування контрагента ФОП ОСОБА_1 за спірною операцією, його код за ЄДРПОУ, не наведені первинні документи, складені на його виконання, що усуває можливість ідентифікації проведеної господарської операцій та є порушенням приписів п. п. 1.4, п. 1.7, 2.3.2.2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 14 березня 2013 року № 395, зареєстрованого в Міністерством юстиції України 12 квітня 2013 року за № 607/23139.

Суд вважає, що оскільки юридичні послуги, пов`язані із процедурою оскарження акту перевірки, що підтверджується відповідачем, то вони є пов`язаними з господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1 і підлягають включенню до складу витрат при обчисленні об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб згідно пункту 177.2 статті 177 ПК України.

З урахуванням вказаного вище, на думку суду ФОП ОСОБА_1 не здійснив заниження податку з доходів фізичних осіб від провадження підприємницької діяльності у загальному розмірі 92 390,48 гривень, тому відсутні правові підстави для визначення штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 23 097,62 гривень.

Сторони не заперечують, що зазначені вище порушення призвели також і до донарахування військового збору в загальному розмірі 11 548,81 гривень, тому позиція суду викладена вище повною мірою стосується і висновків відповідача щодо заниження позивачем військового збору.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що обставини, на які посилається відповідач, як підставу своїх правомірних дій, не знайшли свого обґрунтування в ході судового розгляду та не підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень рішень від 01 листопада 2019 року № та № .

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд вважає, що неправомірно винесені оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 01 листопада 2019 року № та № підлягають скасуванню, а позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 - задоволенню.

Згідно з частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ідентифікаційний код за ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 01 листопада 2019 року № , № .

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ідентифікаційний код за ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 1270,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення виготовлено та підписано 09 жовтня 2020 року.

Суддя Д.В. Татаринов