Справа № 812/1187/16
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року справа №812/1187/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Міронової Г.М., Сіваченка І.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року (повний текст складено 31 липня 2020 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області) у справі № 812/1187/16 (суддя в 1 інстанції Тихонов І.В.) за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання неправомірними, протиправними та незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Луганській області, в якому просив суд: визнати неправомірними, протиправними та незаконними діяння Головного територіального управління юстиції у Луганській області при проведенні та за результатами проведення планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 з 12.09.2016 по 21.09.2016 за період з 11.06.2014 по 11.09.2016; визнати носії доказової інформації створені Головним територіальним управлінням юстиції у Луганській області, за Довідкою про результати планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 21.09.2016 № 23 та за Актом планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 30.09.2016 № 24, і їх висновки такими, що не відповідають вимогам допустимості, як такі, що одержані незаконним шляхом та створеними внаслідок порушення Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 № 1284/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 липня 2013 року за № 1113/23645, і які не відповідають вимогам законодавства; зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Луганській області в носіях доказової інформації за Довідкою про результати планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 21.09.2016 № 23 і за Актом планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 30.09.2016 № 24, в їх текстах, виключити зазначення про встановлення порушення арбітражним керуючим ОСОБА_1 абзацу 14 частини 2 ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діє з 19.01.2013) щодо відсутності підтверджуючих документів стосовно вжиття заходів по забезпеченню збереження майна банкрута - ВАТ «Сєвєродонецький завод опорів» по справі № 12/164б за період з березня 2015 року по цей час, і його усунення арбітражним керуючим ОСОБА_1 , встановлення порушення арбітражним керуючим Льовіним А.П абзацу 6 частини 1 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діє з 19.01.2013) щодо здійснення діяльності арбітражного керуючого заінтересованої особи відносно ВАТ «Сєвєродонецький завод опорів» та ВАТ «Сєвєродонецький приладобудівний завод», та і що це є виявлене грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень ліквідатора, яке є підставою для внесення до дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення, а також встановлення порушення арбітражним керуючим ОСОБА_1 частини 6 ст. 46 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діє з 19.01.2013) щодо не надання доказів стосовно зупинення обігу акцій емітента, які підлягають обов`язковому зупиненню по справі № 12/164б про банкрутство ВАТ «Сєвєродонецький завод опорів», та його усунення арбітражним керуючим ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Луганській області в носіях доказової інформації за Довідкою про результати планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 21.09.2016 № 23 і за Актом планової винної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 30.09.2016 № 24, за їх текстами, зазначивши, що арбітражний керуючий ОСОБА_1 , свідоцтво Мін`юсту України від 17.07.2013 № 636, при виконанні повноважень ліквідатора ВАТ «Сєвєродонецький приладобудівний завод» по справі про банкрутство № 10/110б та ліквідатора ВАТ «Сєвєродонецький приладобудівний завод» по справі про банкрутство № 12/164б, в період з 10.06.2014 по 11.09.2016 не допустив порушень у своєї діяльності та дотримувався вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання неправомірними, протиправними та незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.05.2020 у справі № 812/1187/16 постанову Луганського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року скасовано, а справу № 812/1187/16 направлено на новий розгляд до Луганського окружного адміністративного суду .

27 липня 2020 року за вх. № 29951/2020 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій просив закрити провадження у справі № 812/1187/16 за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року у справі № 812/1187/16 клопотання представника Головного територіального управління юстиції у Луганській області про закриття провадження у справі № 812/1187/16 було задоволено частково, внаслідок чого: закрито провадження в адміністративній справі № 812/1187/16 за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Луганській області щодо позовної заяви про визнання носії доказової інформації, створені Головним територіальним управлінням юстиції у Луганській області, за Довідкою про результати планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 21.09.2016 №23 та за Актом планової виїзної перевірки діяльності арбітражною керуючого від 30.09.2016 №24, і їх висновки такими, що не відповідають вимогам допустимості, як такі, що одержані незаконним шляхом та створеними внаслідок порушення Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 № 1284/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 липня 2013 року за № 1113/23645, і які не відповідають вимогам законодавства; в іншій частині клопотання представника Головного територіального управління юстиції у Луганській області було залишено без задоволення.

Не погодившись з такою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає частковому скасуванню, та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині закриття провадження і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання, тому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних судових рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пункт 1 частини першої статті 3 КАС справою адміністративної юрисдикції визнавав публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС у чинній редакції, якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

З аналізу наведених процесуальних норм убачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Як убачається з матеріалів справи, арбітражний керуючий ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (після відмови в частині позовних вимог) про визнання протиправними діяння (дії та бездіяльність) Головного територіального управління юстиції у Луганській області при проведенні планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 з 12.09.2016 по 21.09.2016 за період з 11.06.2014 по 11.09.2016, що здійснені в порушення процедури контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) і, які не відповідають вимогам законодавства.

Щодо визначення юрисдикції, у межах якої має розглядатися справа в частині позовних вимог про визнання протиправними діяння (дії та бездіяльність) Головного територіального управління юстиції у Луганській області при проведенні планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 з 12.09.2016 по 21.09.2016 за період з 11.06.2014 по 11.09.2016, що здійснені в порушення процедури контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) і, які не відповідають вимогам законодавства, колегія суддів вважає, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Щодо позовних вимог щодо визнання носії доказової інформації, які створені Головним територіальним Управлінням юстиції у Луганській області при проведенні планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 з 12.09.2016 по 21.09.2016 за період з 11.06.2014 по 11.09.2016, за Довідкою про результати планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 21.09.2016 №23 та за Актом планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 30.09.2016 №24 не відповідаючими вимогам допустимості, як такі, що створені внаслідок порушення процедури здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), і які не відповідають вимогам законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Довідка про результати планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого та Акт планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого, в яких відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 КАС.

Дії службової особи щодо включення до акта певних висновків не можуть бути предметом розгляду у суді.

Відповідно до пункту 3.3 розділу III Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року № 1284/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 3 липня 2013 року за № 1113/23645 (далі - Порядок контролю) арбітражний керуючий під час здійснення перевірки, зокрема має право: бути присутнім під час здійснення перевірки або забезпечити присутність свого уповноваженого представника на будь-якій стадії перевірки; одержувати Довідку та акт перевірки в день їх складання; підписувати Довідку та акт перевірки із зауваженнями або відмовитися від їх підписання; надавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до Довідки; усунути до дня складання акта перевірки порушення, виявлені під час перевірки та зафіксовані в Довідці; оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії комісії та її членів.

Це свідчить про те, що дії, пов`язані з включенням до акта висновків, є обов`язковими, тоді як самі висновки такими не є.

Обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер. Висновки, викладені у акті та довідці, не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені висновки акта.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що акт перевірки, довідка, висновки не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС і сам по собі не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для учасників цих правовідносин та інших осіб, тому не може бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягає судовому розгляду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що провадження в частині визнання носії доказової інформації, які створені Головним територіальним Управлінням юстиції у Луганській області при проведенні планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 з 12.09.2016 по 21.09.2016 за період з 11.06.2014 по 11.09.2016, за Довідкою про результати планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 21.09.2016 №23 та за Актом планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 30.09.2016 №24, підлягає закриттю.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.05.2020 у справі № 806/2421/16.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що провадження у справі в цій частині позовних вимог підлягає закриттю.

Щодо доводів апеляційної скарги про скасування ухвали суду першої інстанції з підстав, передбачених п.2 ч.3 ст.317 КАС України, колегія суддів вважає їх неприйнятними з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими.

Колегія суддів звертає увагу, що як зазначає сам апелянт в доводах апеляційної скарги, судове рішення, яке переглядається судом апеляційної інстанції, прийняте 30 липня 2020 року, а заява про відвід судді надійшла до суду першої інстанції 31 липня 2020 року ( з урахуванням у уточнень від 03.08.2020 року) та задоволена судом першої інстанції 03.08.2020 року, тобто після постановлення ухвали про закриття провадження щодо частини позовних вимог та питання щодо відводу судді не є предметом апеляційного перегляду в межах даного апеляційного провадження з урахуванням вимог процесуального закону.

З урахуванням вищевикладеного в даному випадку ці обставини не є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року у справі № 812/1187/16 залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року у справі № 812/1187/16 залишити без змін.

Повне судове рішення складено 13 жовтня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Г.М. Міронова

І.В. Сіваченко