Справа № 200/7150/20-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2020-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2020 р. Справа№200/7150/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області», Департаменту охорони здоров`я та реабілітації МВС України про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області», Департаменту охорони здоров`я та реабілітації МВС України ( в якому просить суд:

- визнання відмови в отриманні санітарно-курортного лікування Департаменту охорони здоров`я та реабілітації МВС України від 13 липня 2020 року №0-10953/33 протиправною;

- зобов`язання Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області», Департаменту охорони здоров`я та реабілітації МВС України надати у 2020 році переважне право на забезпечення санітарно-курортним лікуванням у санаторіях Міністерства внтурішніх справ України та членам його сім`ї з пільговою оплатою вартості путівок у розмірах та порядку,визначених Кабінетом Міністрів України. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він звільнений в запас з військової служби ГУНП в Донецькій області. 05 червня 2020 ОСОБА_1 отримав посвідчення ветерана Національної поліції. У червні 2020 він звернувся до відповідачів з проханням надання путівки на санаторне курортне лікування, яке передбачене Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист». Листом Департаменту охорони здоров`я та реабілітації МВС України №0-10953/33 від 13 липня 2020 року позивачу було відмовлено в наданні путівки на санаторно-курортне лікування, оскільки він не є пенсіонером. ОСОБА_1 вважає таку відмову протиправною,оскільки право на отримання санаторно-курортного лікування гарантовано Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

02 вересня 2020 року через відділ документообігу та архівної роботи суду, відповідачем 2 надано відзив на адміністративний позов, в якому він просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначає, що на обліку в органах Пенсійного фонду України, як особа що отримує пенсію призначену на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» позивач не перебуває. ОСОБА_1 для вирішення питання щодо отримання путівок на санаторно-курортне лікування для себе чи членів своєї сім`ї у 2020 році до відповідачів офіційно не звертався. Документи відповідно до вимог «Порядку забезпечення санаторно-курортними путівками до санаторно-курортних закладів військовослужбовців, ветеранів війни, ветеранів військової служби, органів внутрішніх справ та деяких інших категорій осіб і членів їх сімей» від позивача щодо отримання особисто ним або членами його сім`ї путівок на санаторно-курортне лікування у 2020 році до відповідача 1 не надходили. Позовні вимоги є передчасними та такими, що не ґрунтуються на нормах права.

15 вересня 2020 року через відділ документообігу та архівної роботи суду, відповідачем 2 надано відзив на адміністративний позов, в якому він просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначає, що порядок забезпечення санаторно-курортними путівками до санаторно-курортних закладів військовослужбовців, ветеранів війни, ветеранів військової служби, органів внутрішніх справ та деяких інших категорій осіб і членів їх сімей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 року № 446. Згідно із п. 2.1 Положення про медико-відбіркову комісію ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», затвердженого Наказом ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» від 02.01.2019 року № 2, централізована медико-відбіркова комісія здійснює централізований медичний відбір поліцейських, членів їх сімей та деяких інших категорій осіб, визначених у п.п. 2 п. 3 розділу 1 Порядку пільгового реабілітаційного, санаторно-курортного лікування, оздоровлення та відпочинку, у пансіонатах та оздоровчих закладах МВС України, затвердженого наказом МВС № 1568 від 14.12.2005 року на санаторно-курортне лікування та медичну реабілітацію відповідно до медичних показань для направлення на медичну реабілітацію та санаторно-курортне лікування до оздоровлення відповідного профілю та за відсутності протипоказань, зазначених у Переліку протипоказань для направлення на медичну реабілітацію та санаторно-курортне лікування. У даному випадку до відповідача письмової заяви з пакетом документів, визначеним п. 2 Порядку № 446 та Положенням про МВК від позивача не надходило, отже позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірною відмови в отриманні санаторно-курортного лікування є передчасними, оскільки така заява у встановленому законом порядку відповідачем не розглядалась.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи /а.с.11/.

Відповідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 , є учасником бойових дій та ветераном органів Національної поліції України, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 та посвідченням серії НОМЕР_2 відповідно./а.с.3,4/.

Судом встановлено, що 16 червня 2020 року в телефонному режимі ОСОБА_1 звернувся до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» (далі - ДУ ТМО МВС України по Донецькій області) з приводу виділення йому путівки на санаторно-курортне лікування до відомчих оздоровниць.

В телефонній розмові було повідомлено про порядок отримання санаторно-курортних путівок згідно чинного законодавства та нормативно-правових актів МВС.

Овсянніков О.В. не погодившись з відповіддю посадових осіб ТМО МВС України по Донецькій області на його усні звернення щодо не надання путівки на санаторно-курортне лікування, звернувся зі скаргою до Міністерства внутрішніх справ України/а.с.22-23/.

Листом Департаменту охорони здоров`я та реабілітації МВС України №0-10953/33 від 13 липня 2020 року позивачу було повідомлено про те, що зокрема, письмово чи особисто ОСОБА_1 не звертався до ДУ ТМО з приводу санаторно-курортного забезпечення. Документів для отримання путівки на санаторно-курортне лікування до МВК ДУ ТМО від нього не надходило. Також, з метою уникнення непорозумінь із зазначеного питання, запропонували подати до ДУ ТМО заяву, медичну довідку лікувальної установи за формою 070/о, посвідчення, які дають право на пільги та довідку з Пенсійного фонду України про отримання пенсії/а.с.24-25/.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.1998 № 203/98-ВР (далі Закон України №203/98) встановлює статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, та визначає основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві.

Відповідно до ст. 2 Закону України №203/98, законодавство України про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Законодавство України про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів України, що регулюють суспільні відносини у сфері соціального захисту громадян.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України №203/98, ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України надаються такі пільги, як переважне право на забезпечення санаторно-курортним лікуванням у санаторіях Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, інших центральних органів виконавчої влади та військових формувань ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та членам їх сімей з пільговою оплатою вартості путівок у розмірах та порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Закон України від 22.10.1993 №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон України № 3551) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 12 Закон України № 3551, учасникам бойових дій надаються такі пільги, як безоплатне забезпечення санаторно-курортним лікуванням або одержання компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування. Порядок надання путівок, розмір та порядок виплати компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування визначаються Кабінетом Міністрів України

Так, порядок забезпечення санаторно-курортними путівками до санаторно-курортних закладів військовослужбовців, ветеранів війни, ветеранів військової служби, органів внутрішніх справ та деяких інших категорій осіб і членів їх сімей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 року № 446 (із змінами) (далі - Порядок № 446).

Пунктом 2 Порядку № 446 визначено, що державні органи забезпечують путівками до санаторно-курортних закладів не більше одного разу на рік, крім іншого, осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» та які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і членів їх сімей; ветеранів війни та осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пунктом 11 Порядку №446 визначено, що, зокрема, ветерани війни та особи, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ветерани військової служби, органів внутрішніх справ, служби цивільного захисту та інших державних органів, які не мають у сфері управління санаторно-курортних закладів, забезпечуються путівками до санаторно-курортних закладів інших міністерств та центральних органів виконавчої влади відповідно до Порядку надання медичної допомоги у військово-медичних закладах і взаєморозрахунків за неї між військовими формуваннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 1999 р. № 1923, з урахуванням завантаженості таких санаторно-курортних закладів.

В матеріалах справи міститься Положення про медико-відбіркову комісію ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», затвердженого Наказом ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» від 02.01.2019 року № 2 ( далі - Положення МВК).

Згідно із п. 2.1 Положення МВК, централізований медико-відбіркова комісія здійснює централізований медичний відбір поліцейських, членів їх сімей та деяких інших категорій осіб, визначених у п.п. 2 п. З розділу 1 Порядку пільгового реабілітаційного, санаторно-курортного лікування, оздоровлення та відпочинку, у пансіонатах та оздоровчих закладах МВС України, затвердженого наказом МВС № 1568 від 14.12.2005 року на санаторно-курортне лікування та медичну реабілітацію відповідно до медичних показань для направлення на медичну реабілітацію та санаторно-курортне лікування до оздоровиць відповідного профілю та за відсутності протипоказань, зазначених у Переліку протипоказань для направлення на медичну реабілітацію та санаторно-курортне лікування.

Згідно із п.п. 4.1.1 п. 4.1 Положення МВК, медико-відбіркова комісія зобов`язана здійснювати розгляд питання про направлення осіб на медичну реабілітацію або санаторно-курортне лікування на підставі представлених відповідних документів:

- висновку ЛКК структурного підрозділу ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» про відбір на медичну реабілітацію, підготовленого за формою згідно з додатком 2 до цього Положення.

- довідки для одержання путівки на санаторно-курортне лікування за формою 070/о, затвердженою наказом МОЗ віл 14.02.2012 року № ПО, виданої структурним підрозділом ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», а в разі відсутності такого закладу за місцем проходження служби, місцем проживання або тимчасового перебування особи - іншим державним комунальним закладом охорони здоров`я.

Відповідно до приписів п. 4.3 Положення МВК, медико-відбіркова комісія надає висновок про проведення пільгового санаторно-курортного лікування, оздоровлення та відпочинку особам, визначеним п.п.2 п. 3 розділу 1 Порядку пільгового реабілітаційного, санаторно-курортного лікування, оздоровлення та відпочинку в медичних реабілітаційних центрах, санаторіях, будинках відпочинку, пансіонатах та оздоровчих закладах МВС України поліцейських, деяких інших категорій осіб та членів їх сімей, затвердженим наказом МВС України від 14 грудня 2015 року № 1568, які знаходяться на диспансерному обліку ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області».

Особи, зазначені в підпункті 2 пункту 3 розділу 1 Порядку пільгового реабілітаційного, санаторно-курортного лікування, оздоровлення та відпочинку в медичних реабілітаційних центрах, санаторіях, будинках відпочинку, пансіонатах та оздоровчих закладах Міністерства внутрішніх справ України поліцейських, деяких інших категорій осіб та членів їх сімей, затвердженого наказом МВС України від 14 грудня 2015 року № 1568 (із змінами), повинні перебувати на обліку осіб, що потребують виділення путівки.

Днем звернення і взяття на облік вважається дата надходження документів, зазначених у пункті 4.3. цього розділу, що реєструється секретарем МВК в журналі обліку заяв про надання санаторно-курортного лікування, оздоровлення і відпочинку та видачі повідомлень про виділення путівок за формою згідно з 5 до цього Положення. Вказаний журнал заповнюється за відповідним профілем МРЦ (ЛВЛ). Журнал повинен бути пронумерований, прошнурований та скріплений підписом начальника ДУ «ТМО МВС України в Донецькій області».

Отже враховуючи зазначене, вбачається, що позивач має право на санаторно-курортного лікування, проте для надання такої путівки, позивач повинен звернутись до відповідного органу та надати пакет документів відповідно до порядку Порядку №446.

З матеріалів справи вбачається, що листом Департаменту охорони здоров`я та реабілітації МВС України № 0-10953/33 від 13 липня 2020 року позивачу було запропоновано подати до ДУ ТМО заяву, медичну довідку лікувальної установи за формою 070/о, посвідчення, які дають право на пільги та довідку з Пенсійного фонду України про отримання пенсії.

Доказів належного звернення до відповідної установи для отримання путівки санаторно-курортного лікування до матеріалів справи не надано.

Таким чином, оскільки до відповідача письмової заяви з пакетом документів, визначеним п. 2 Порядку №446 та Положенням МВК від позивача не надходило, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірною відмови в отриманні санаторно-курортного лікування є передчасними, оскільки така заява у встановленому законом порядку відповідачем не розглядалась.

Отже, виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 5 ст. 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ) до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» (вул. Новоросійська, 28, м. Маріуполь, 87553, ), Департаменту охорони здоров`я та реабілітації МВС України (вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01024, ) про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження 09 жовтня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов