Справа № 200/7369/20-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 р. Справа№200/7369/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» (місце знаходження: просп. Нікопольський, буд. 54, корпус 4, м. Маріуполь, Донецька область; ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (місце знаходження: вул. Італійська, буд. 59, м. Маріполь, Донецька області; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

09 серпня 2020 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 26.03.2020 року № .

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що спірне податкове повідомлення-рішення суперечить нормам чинного законодавства, а саме, нормам Податкового кодексу України, оскільки прийнято поза межами строку давності 1095 днів.

Вказує, що контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суми грошових зобов`язань платника податків не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Отже, граничний термін, протягом якого податкова служба мала визначити суму податкових зобов`язань та/або штрафних санкцій по декларації з податку на додану вартість за 2008 рік в 2011 році.

З урахуванням зазначеного вважає, що відсутні підстави для нарахування штрафів та пені та просив скасувати спірне повідомлення -рішення.

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що Головним управлінням ДПС в Донецькій області проведено перевірку своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість, яке фактично підприємством було сплачено лише 20.11.2018 року. Так, перевіркою встановлено порушення вимог п. 57.1 ст. 57 та п. 250.2 ст. 250 Податкового кодексу України допущено несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з податку і за затримку на 3 703 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання. На підставі вказаного складено Акт та прийнято спірне податкове повідомлення рішення.

Зазначає, що несплата суми податкового зобов`язання є триваючим порушенням, перебіг строку давності для визначення платнику податків зобов`язання за платежем із штрафних санкцій, застосованих на підставі ст. 126 Податкового кодексу, починається з дня, наступного за днем фактичної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання.

Оскільки відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначені Конституцією та законами України, просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 19 серпня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля» (), в даних правовідносинах, у відповідності до вимог ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України, здатний особисто здійснювати свої права та обов`язки

Відповідач, Головне управління ДПС у Донецькій області () є суб`єктом владних повноважень, у відповідності до вимог ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України, здатний особисто здійснювати свої права та обов`язки.

25 лютого 2020 року посадовими особами Головного управління ДПС у Донецькій області проведено камеральну перевірку Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» з питання своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість.

За результатом проведеної перевірки складено Акт Головного управління ДПС в Донецькій області від 25.02.2020 року № 956/05-99-54-04/32363486. Актом встановлено несвоєчасність сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість із затримкою на термін більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.

Позивачем направлено заперечення на вказаний акт.

На підставі Акту від 25.02.2020 року № 956/05-99-54-04/32363486 Головним управлінням ДПС у Донецькій області прийняте податкове повідомлення рішення від 26 березня 2020 року № , яким зобов`язано сплатити штраф за затримку строку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 3 703 календарних дня у розмірі 20% у сумі 219 824,80 гривень за платежем податок на додану вартість.

На вказане повідомлення рішення позивач направив до управління відповідача скаргу.

Рішенням про результати розгляду скарги від 15.06.2020 року № 19092/6/99-00-06-02-06-08 Державною податковою службою України залишено без змін ППР ГУ ДПС у Донецькій області від 26 березня 2020 року № , а скаргу без задоволення.

Оцінюючи юридичну та фактичну обґрунтованість висновків відповідача, викладених в акті перевірки позивача і, відповідно, винесеного на його підставі податкового повідомлення-рішення на відповідність вимогам Податкового кодексу України, суд виходить з наступного.

Згідно з п.п. 16.1.4 п. 16.1. ст. 16 Податкового кодексу України (далі-ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Так, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.39 п. 14.1. ст. 14 ПК України).

Підпункт 14.1.156 п. 14.1 статті 14 ПК України визначає податкове зобов`язання як суму коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом (пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

При цьому, податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків оскарженню не підлягає (п. 56.11 ст. 56 ПК України), та має бути сплачене протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Платники податку зобов`язані, зокрема: своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку (ст. 176 ПК України).

Крім того, згідно ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з приписами п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Так, Актом Головного управління ДПС у Донецькій області від від 25.02.2020 року № 956/05-99-54-04/32363486 встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання. Так позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість 22.09.2008 року. Фактично, позивач сплатив грошове зобов`язання 20.11.2018 року (платіжне доручення № від 20.11.2018 року).

Відповідно до п. 76.1, 73.3 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова. Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Згідно з п. 102.1 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Позивач не заперечує, що сплатив самостійно визначене грошове зобов язання з податку на додану вартість з порушенням граничного терміну сплати.

Таким чином, відповідач мав право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань не пізніше 1095 днів, тобто, в даному випадку до 2011 року.

Камеральну перевірку відповідач провів 28.03.2019 року, тобто з порушенням терміну, встановленого в ст. 102 ПК України.

Разом з тим, відповідно до пп.14.1.265 п.14.1 ст.14 ПК України, штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За приписами ст. 126 ПК України штрафні санкції за порушення строків сплати узгодженого податкового зобов`язання застосовуються у відсотках від суми погашеного податкового боргу.

Таким чином суд зазначає, що позивачем платіжним дорученням № від 20.11.2018 року було сплачено грошове зобов`язання за самостійно визначене грошове зобов`язання, граничний термін сплати по якому сплил в 2011 року, тобто понад 1095 днів, а тому штрафні санкції не повинні були нараховуватися.

Відлік строку давності не можна пов`язувати із фактичною сплатою позивачем узгодженої суми податкового зобов`язання, зважаючи на те, що положення пункту 102.1. статті 102 Податкового кодексу України пов`язують початок перебігу строку давності із останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань (Постанова ВС від 29.01.2019 по справі №820/495/18, адміністративне провадження №К/9901/57710/18), отже, контролюючий орган мав право проводити камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, а саме не пізніше закінчення 1095 дня, з дня подання декларації позивачем, а відповідно і застосовувати відповідальність до позивача виключно в межах перевіреного періоду, тобто з урахуванням строків давності (Постанова ВС від 19.02.2019 по справі №823/457/18, адміністративне провадження №К/9901/56338/18).

З огляду на зазначене, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Донецькій області від 26.03.2020 року № щодо сплати штрафу з податку на додану вартість на суму 219 824,80 грн. є таким, що винесене протиправно та підлягає скасуванню.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 921,00 гривень, відповідно до платіжного доручення №2204 від 28.08.2019 року.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з управління відповідача судового збору у розмірі 1 921,00 грн. на користь позивача, як того вимагає ч.2 ст. 4 Закон України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» (місце знаходження: просп. Нікопольський, буд. 54, корпус 4, м. Маріуполь, Донецька область; ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (місце знаходження: вул. Італійська, буд. 59, м. Маріполь, Донецька області; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 26.03.2020 року № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області на користь Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» витрати зі сплати судового збору у сумі 3 297 (три тисячі двісті дев`яносто сім) гривень 38 копійок.

Повний текст рішення складено 12 жовтня року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасниками справи, які не були присутні в судовому засіданні, рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.В. Арестова