Справа № 380/7045/20
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/7045/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Грень Н.М.,

секретар судового засідання Редкевич О.Р.,

за участю : представника позивача Ігнатенко С.С., представника відповідача Козоріз О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлоінвестбуд-ЛВ» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлоінвестбуд-ЛВ» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 02.06.2020.

На обґрунтування позову позивач вказує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте з порушенням процедури прийняття такого рішення, а саме відповідальними посадовими особами було порушено норму абзацу 4 п.86.7 ст. 86 ПК України; висновки акту перевірки №628/52.04/33667445 від 13.04.2020 на звітних документах, які були предметом камеральної перевірки не ґрунтуються. Спрямування від`ємного значення на зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 118 000,00 грн Товариство здійснювало відповідно до іншого уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкової декларації з ПДВ за лютий 2020 від 10.04.2020 за №. Такі дія Товариства повністю відповідають вимогам податкового законодавства, оскільки акт перевірки №628/52.04/33667445 від 13.04.2020 висновків щодо неправомірності декларування позивачем за лютий 2020 від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного(податкового) періоду у розмірі 954 528 грн не містить. Відтак, ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ» подаючи 10.04.2020 відповідну податкову звітність за лютий 2020 правомірно визначило до зарахування частини наявного від`ємного значення по податку на додану вартість у розмірі 118 000,00 грн у зменшення існуючої на дати подання суми податкового боргу, що виник за попередні звітні періоди, а тому відповідний показних уточнюючого розрахунку до декларації за лютий 2020 Товариством визначено вірно, з неухильним дотриманням вимог Податкового кодексу України. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

28.09.2020 представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому вказує, що податковим органом встановлено порушення позивачем п.200.4 ст. 200 ПК України, в результаті чого неправомірно віднесено до рядка 20.1 уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкової декларації з ПДВ за лютий 2020 у сумі 118 000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, контролюючий орган дійшов висновку про порушення ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ» вимог податкового законодавства, а тому, винесення податкового повідомлення-рішення та застосування штрафних санкцій є правомірним. У задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

06.10.2020 представником позивача подано відповідь на відзив.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзиві, просив адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечувала по суті заявлених позовних вимог.

Заслухавши думку представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Судом встановлено, що посадовими особами Головного управління ДПС у Львівській області проведено камеральну перевірку ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ» з питань перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з подану на додану вартість від`ємного значення, різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за лютий 2020.

За результатами перевірки складено акт №628/52.04/33667445 від 13.04.2020.

Як вбачається із вказаного акту перевірки, контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем пункту200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, зокрема, не правомірно віднесено до рядка 20.1 Уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленими самостійно виявлених помилок до податкової декларації за звітний податковий період лютий 2020 суму 118 000 грн, що призвело до неправомірного погашення в картці особового рахунку платника податкового боргу в сумі 118 000 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 02.06.2020 року № , яким до позивача застосовано штрафні санкції на суму 118 000,00 грн.

Позивачем подано скаргу на зазначене податкове повідомлення-рішення та рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 12 серпня 2020 року №25285/6/99-00-06-02-01-06 скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Позивач вважає вказане податкове повідомлення-рішення протиправними та такими, що не відповідають вимогам законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає статі (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду

Згідно п. 200.4 ст. 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1-цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

З аналізу наведених норм права, суд дійшов висновку, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 ст. 200 ПК України, платник податку наділений правом самостійно визначити порядок використання суми від`ємного значення з податку на додану вартість, сформованого між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за результатом господарської діяльності. Так, суб`єкт господарювання може ці суми використати у напрямку зменшення наявного податкового боргу, зарахувати до складу податкового кредиту наступного звітного періоду чи одержати їх з бюджету на власний рахунок.

Суд зауважує, що саме до повноважень платника податку належить вирішення питання яким чином використати суму від`ємного значення з податку на додану вартість у відповідності до положень п. 200.4 ст. 200 ПК України.

Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 за № 21, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289 (далі - Порядок).

Підпунктом 2 пункту 5 розділу V Порядку визначено, що якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано від`ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації.

З рядка 19 визначається сума перевищення від`ємного значення над сумою, обчисленою відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації. Визначена сума вказується у рядку 19.1 та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21).

У разі якщо сума від`ємного значення (рядок 19) менша або дорівнює сумі, обчисленій відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, рядок 19.1 не заповнюється.

Сума, обчислена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, зазначається у відповідному службовому полі у рядку 19.1.

Згідно підпунктів 3 та 4 пункту 5 Розділу V Порядку, сума від`ємного значення, що не перевищує суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), зазначається у рядку 20.

Сума від`ємного значення (рядок 20 у декларації): зараховується у зменшення суми податкового боргу, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу) (відображається у рядку 20.1);

підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2): на рахунок платника у банку (відображається у рядку 20.2.1) та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (відображається у рядку 20.2.2).

Залишок від`ємного значення після вирахування суми податкового боргу та суми бюджетного відшкодування (рядок 20 - рядок 20.1 - рядок 20.2) відображається у рядку 20.3.

З аналізу наведених положень Порядку, суд дійшов висновку, що у разі наявності у платника податку на дату подання ним податкової звітності з ПДВ податкового боргу з цього податку, такий платник має право зарахувати суму від`ємного значення податку на додану вартість, сформовану за результатами такої податкової звітності, у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди, в частині, що не перевищує реєстраційну суму такого платника на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Суд зазначає, що за змістом Податкового кодексу України, сума від`ємного значення враховується у зменшення суми податкового боргу з податку за умов:

по перше - податковий борг повинен виникнути за попередні звітні (податкові) періоди;

по друге - при від`ємному значенні суми розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що від`ємне значення ПДВ (рядок 19, рядок 20 декларації = 954 528 грн) розраховано позивачем, як різниця між Рядком 9 декларації = 73 799 грн та Рядком 17 декларації = 1 028 327 грн декларації за лютий 2020 року, що відповідає нормам пункту 200.1 ст. 200 Податкового Кодексу України.

Контролюючим органом ні під час проведення перевірки, ні під час розгляду справи правомірність декларування позивачем від`ємного значення з ПДВ за лютий 2020 року на загальну суму 954 528 грн не заперечується.

Судом встановлено, що частину вказаного, правомірно задекларованого від`ємного значення позивач спрямував у зменшення суми податкового боргу з ПДВ у розмірі 118 000,00 грн (р. 20.1 декларації), який існував на дату подання відповідної податкової звітності. Дата подання уточненої податкової звітності з ПДВ за лютий 2020 року є 10.04.2020.

Факт існування податкового боргу на дату подання податкової звітності, станом на 10.04.2020, підтверджується: контролюючим органом у акті перевірки № 628/52.04/33667445 від 13.04.2020, у якому зазначено дати виникнення податкового боргу з ПДВ 13.03.2020. Згідно з даними інтегрованої картки платника податків за кодом бюджетної класифікації 14010100 «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (послуг)», вбачається, що у позивача внаслідок подання уточнюючих декларацій за минулі звітні періоди (січень 2020) виник податковий борг, розмір якого після застосування штрафних фінансових санкцій станом на 31.03.2020 становив 121 024,78 грн.

З наведеного суд вважає, що при поданні 10 квітня 2020 року податкової звітності за лютий 2020 року, позивач правомірно, визначив до зарахування частину наявного від`ємного значення по податку на додану вартість у розмірі 954 528 грн у зменшення існуючої на дату подання суми податкового боргу, що виник за попередні звітні періоди по відношенню до лютого 2020 року (податковий борг у розмірі 118 000,00 грн, відновився в обліковій картці платника, внаслідок подання позивачем уточнюючого розрахунку до податкової звітності з ПДВ за січень 2020), а тому відповідний показник рядки 20.1 позивачем було визначено правильно, з дотриманням вимог пункту 200.4 ст. 200 ПК України.

Таким чином, висновки акту перевірки не узгоджуються з вимогам законодавства, оскільки викладені в ньому факти не ґрунтуються на документах податкового обліку, а висновки перевірки зроблено внаслідок довільного трактування норм Податкового кодексу України.

При цьому, згідно з положеннями п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що факти, встановлені актом перевірки є необґрунтованими, безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи, а податкове повідомлення-рішення, прийняте на його підставі, - протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не доведено факт порушення позивачем вимог податкового законодавства України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

За викладених обставин, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належним чином правомірності винесення податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 241-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № від 02.06.2020.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (, місцезнаходження: 79005, м. Львів, вул. Стрийська 35) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлоінвестбуд-ЛВ» (місце реєстрації: 81110, Львівська область, Пустомитівський район, с. Зимна Вода, вул. Шептицького, 3, ) судовий збір в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлено 12 жовтня 2020 року.

Суддя Грень Н.М.