Справа № 520/8318/2020
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 р.Справа № 520/8318/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Спірідонов М.О., м. Харків) від 19.08.2020 року по справі № 520/8318/2020

за позовом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 28.05.2020 ВП № 52917458 про закінчення виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спірна постанова є незаконною та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 року по справі № 520/8318/2020 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 287 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Сторони та тертя особа про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, з урахуванням приписів ст. 268 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно матеріалів виконавчого провадження на примусовому виконанні і відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувало виконавче провадження ВП № 52917458 з примусового виконання виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду по справі № 820/1302/16 від 31.10.2016 року про зобов`язання Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області подати до Головного управління Державної казначейської служби Харківської області висновок про суми відшкодування податку на додану вартість ТОВ "Престиж Авто Сіті" за червень 2014 року в сумі 4238319,00 грн., що підлягає зарахуванню на рахунок ТОВ "Престиж Авто Сіті".

09.11.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від ВП № 52917458.

07.12.2016 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн. та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

25.01.2017 року на адресу відповідача надійшла відповідь Головного управління ДФС у Харківській області за вих. № 1381/9/20-40-12-02-19, якою було повідомлено про неможливість здійснення бюджетного відшкодування по податковій звітності з ПДВ за червень 2014 року (уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань в зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 23.01.2015 року № за червень 2014), станом на поточну дату.

15.05.2019 року відповідачем на адресу позивача направлено вимогу державного виконавця, якою було зобов`язано повідомити державного виконавця про стан виконання рішення суду по справі № 820/1302/16 від 31.10.2016 року, з наданням належним чином завірених документів.

07.08.2019 року на адресу відповідача надійшла відповідь ГУ ДФС у Харківській області за вих. № 24060/9/20-40-12-02-19 від 01.08.2019 року, якою відповідача було повідомлено про неможливість здійснення бюджетного відшкодування по податковій звітності з ПДВ за червень 2014 року (уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань в зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 23.01.2015 року № за червень 2014) станом на поточну дату та обставини, що обумовлюють неможливість виконання.

Також під час розгляду справи судом було встановлено, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду по справі № 820/1302/16 від 12.06.2019 року було замінено сторону виконавчого провадження з Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області на ГУ ДФС у Харківській області.

28.05.2020 року державним виконавцем на підставі заяви представника стягувача - ТОВ "Престиж Авто Сіті" винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням.

Не погодившись з винесеною державним виконавцем постановою про закінчення виконавчого провадження, позивач звернуся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку про їх обґрунтованість.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі послався на те, що як мотив закінчення виконавчого провадження вказано повне його виконання, але рішення в частині направлення висновку фактично виконано Центральною ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області. Вказав, що 24.01.2017 року до управління Державної казначейської служби України у Холодногорському районі м. Харкова надано висновки від 20.01.2017 року № 169-07 на суму 3178739,25 грн. та 20.01.2017 року № 170-07 на суму 1059579,75 грн. про відшкодування ПДВ за червень 2014 року ТОВ «Престиж АВТО СІТІ» (). Згідно з п. 9 постанови КМУ від 17.01.201 року № 39, управлінням Держаної казначейської служби України у Холодногорському районі м. Харкова зазначені висновки 01.02.2017 року повернуто в зв`язку з відсутністю підприємства в узагальненій інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування ПДВ. Також, вищезазначені висновки надавалися до управління Держаної казначейської служби України у Холодногорському районі м. Харкова 01.02.2017р., 09.02.2017р., 17.02.2017р.,27.02.2017р., 07.03.2017р., 16.03.2017р., 24.03.2017р., але поверталися через відсутність підприємства в узагальненій інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування ПДВ. Про зазначені обставини повідомлявся державний виконавець, але виконавче провадження у 2017 році закрито не було.

Апелянт також вказує, що до відповідача 13.05.2020 року направлена заява про перевірку законності виконавчого провадження № 52917458 від ГУ ДПС в Харківській області (відповідно до ухвали ДААС від 10.03.2020 є відповідачем по справі 820/1302/16 (в рамках справи відповідно до якої було відкрите виконавче провадження) замість ГУ ДФС у Харківській області). Але перевірка законності виконавчого провадження не проводилась. Вказав, що згідно ухвали від 12.11.2019 у справі 820/1302/16 Харківським окружним адміністративним судом було змінено спосіб і порядок виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2016 у справі № 820/1302/16 встановивши належним способом виконання судового рішення наступним - стягнути з Державного бюджету України на користь позивача ТОВ «ПРЕСТИЖ АВТО СІТІ» () заборгованість з бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 4238319,00 грн. Виконання цієї ухвали від 12.11.2019 у справі 820/1302/16 підтверджується листом від Головного управління Держаної казначейської служби України у Харківській області вх. ГУ ДПС № 18404/9 від 27.05.2020 в якому сказано, що ТОВ «ПРЕСТИЖ АВТО СІТІ», (), за виконавчими листами здійснено бюджетне відшкодування податку на додану вартість: основний борг у сумі 4238319,00 грн. - 18.12.2019 року; пеня на загальну суму 2774538,12 грн. (у сумі 1370149,83 грн. - 26.03.2018 р., у сумі 363821,95 грн. - 23.08.2018р., у сумі 436797,48 грн. - 08.05.2019 р., у сумі 603768,86 грн. - 26.11.2019р.).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта, з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2016 р. по справі № 820/1302/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 р., зобов`язано Західну об`єднану державну податкову інспекцію міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області подати до Головного управління Державної казначейської служби Харківській області висновок про суми відшкодування податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж Авто Сіті" (ідентифікаційний номер 38040914) за червень 2014 року в сумі 4238319,00 грн., що підлягає зарахуванню на рахунок ТОВ "Престиж Авто Сіті".

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 р. по справі № 820/1302/16 замінено сторону виконавчого провадження боржника Центральну об`єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на правонаступника Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області в межах виконавчого провадження № 52917458 з виконання виконавчого листа № 820/1302/16, виданого Харківським окружним адміністративним судом 31.10.2016 року про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 р. по справі № 820/1302/16 змінено спосіб і порядок виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2016 у справі №820/1302/16 встановивши належним способом виконання судового рішення наступний - стягнути з Державного бюджету України на користь позивача ТОВ "ПРЕСТИЖ АВТО СІТІ" (заборгованість з бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 4238319,00 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 р. по справі № 820/1302/16 замінено сторону боржника у виконавчому провадженні, відкритому за виконавчим листом № 820/1302/16, а саме замінено Головне управління ДФС у Харківській області на Головне управління ДПС у Харківській області.

Колегія суддів зазначає, що ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на території України.

Судові рішення, відповідно до ст. 124 Конституції України, є обов`язковими до виконання на всій території України. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до чч. 2, 3 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

При цьому, в положеннях ч. 1 ст. 370 КАС України наголошується на тому, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 р. № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ).

Приписами ст. 63 Закону № 1404-VІІІ визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Як зазначалося вище, ухвалою від 12.11.2019 у справі 820/1302/16 Харківським окружним адміністративним судом було змінено спосіб і порядок виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2016 у справі № 820/1302/16 встановивши належним способом виконання судового рішення наступним - стягнути з Державного бюджету України на користь позивача ТОВ «ПРЕСТИЖ АВТО СІТІ» () заборгованість з бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 4238319,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що твердження апелянта про те, що виконання цієї ухвали від 12.11.2019 у справі 820/1302/16 підтверджується листом від Головного управління Держаної казначейської служби України у Харківській області вх. ГУ ДПС № 18404/9 від 27.05.2020 в якому сказано, що ТОВ «ПРЕСТИЖ АВТО СІТІ», (), за виконавчими листами здійснено бюджетне відшкодування податку на додану вартість: основний борг у сумі 4238319,00 грн. - 18.12.2019 року; пеня на загальну суму 2774538,12 грн. (у сумі 1370149,83 грн. - 26.03.2018 р., у сумі 363821,95 грн. - 23.08.2018р., у сумі 436797,48 грн. - 08.05.2019 р., у сумі 603768,86 грн. - 26.11.2019р.) є помилковими, оскільки фактично було виконано не ухвалу суду від 12.11.2019 р. у справі № 820/1302/16, яка прийнята з процесуального питання в порядку ст. 378 КАС України, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2016 р. по справі № 820/1302/16, з урахуванням способу її виконання, який встановлений ухвалою цього суду від 12.11.2019 р.

Таким чином, оскільки сам апелянт погоджується з тим, що листом від Головного управління Держаної казначейської служби України у Харківській області вх. ГУ ДПС № 18404/9 від 27.05.2020 підтверджується факт здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість на користь ТОВ «ПРЕСТИЖ АВТО СІТІ» у спосіб, що був визначений ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 р., слід вважати, що і постанова Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2016 р. по справі № 820/1302/16 є виконаною в повному обсязі.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що 24.01.2017 року до управління Державної казначейської служби України у Холодногорському районі м. Харкова надано висновки від 20.01.2017 року № 169-07 на суму 3178739,25 грн. та 20.01.2017 року № 170-07 на суму 1059579,75 грн. про відшкодування ПДВ за червень 2014 року ТОВ «Престиж АВТО СІТІ» (), а також про те, що висновки надавалися до управління Держаної казначейської служби України у Холодногорському районі м. Харкова 01.02.2017р., 09.02.2017р., 17.02.2017р.,27.02.2017р., 07.03.2017р., 16.03.2017р., 24.03.2017р., але поверталися через відсутність підприємства в узагальненій інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування ПДВ, про що державний виконавець, але виконавче провадження у 2017 році закрито не було, колегія суддів зазначає, що предметом спору у цій справі є постанова від 28.05.2020 ВП № 52917458 про закінчення виконавчого провадження. Судовим розглядом не встановлено того, що позивачем у справі, як боржником у виконавчому провадженні, оскаржувалася бездіяльність державного виконавця щодо не прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження ще у 2017 р., а тому ці доводи апелянта не жодним чином не свідчать про протиправність прийнятого ним рішення у 2020 р.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що до відповідача 13.05.2020 року направлена заява про перевірку законності виконавчого провадження № 52917458 від ГУ ДПС в Харківській області, але перевірку проведено не було, колегія суддів зазначає наступне.

Контроль у виконавчому провадженні здійснюється відповідно до статей 83- 86 Закону № 1404-VІІІ та розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 р. за № 489/20802. Так, відповідно до статті 83 Закону, контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Такий контроль за законністю у виконавчому провадженні має процесуальний характер. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право в разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, установленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені в процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. При цьому начальник відділу має право перевірити будь-яке виконавче провадження, що перебуває на виконанні державних виконавців, які йому безпосередньо підпорядковані, з власної ініціативи чи за заявою (скаргою) стягувача або його представника у випадках, передбачених Законом.

Такі контрольні функції начальника відділу спрямовані на перевірку своєчасності, повноти та правильності виконання рішень державним виконавцем відповідно до вимог Закону.

Своєчасність полягає в дотриманні встановлених Законом строків здійснення виконавчого провадження, його відкриття та відкладення провадження виконавчих дій, зупинення виконавчого провадження, у дотриманні строків оскарження постанов державного виконавця та їх розгляду компетентними особами. Правильність виконання рішення державним виконавцем перевіряється на підставі дотримання ним визначеного положеннями Закону процесуального порядку вчинення виконавчих дій і застосування встановлених законом або рішення суду, іншого органу (посадової особи) заходів примусового виконання, дотримання гарантій захисту прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні.

Повнота виконання визначається відповідністю стягнення предмета присудженого рішенням суду чи іншого органу (посадової особи), або відображеного у виконавчому документі. У разі наявності порушень у діях державного виконавця виноситься постанова про перевірку виконавчого провадження. Керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби в разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених частинами другою і третьою цієї статті.

Постанови, зазначені в частинах другій четвертій цієї статті, можуть, бути оскаржені в десятиденний строк з дня їх винесення у порядку, встановленому цим Законом.

При цьому слід зазначити, що здійснювати перевірку законності виконавчого провадження мають право: начальники управлінь державної виконавчої служби, їх заступники щодо виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень таких управлінь і районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділах державної виконавчої служби, підпорядкованих зазначеним управлінням юстиції. Посадові особи, зазначені в статті 84 цього Закону, мають право витребувати виконавче провадження з відповідного органу державної виконавчої служби для його перевірки. Посадові особи, зазначені у статті 84 цього Закону, можуть здійснювати перевірку законності виконавчого провадження за дорученням вищої посадової особи, з власної ініціативи або під час розгляду поданої відповідно до частини сьомої статті 82 цього Закону скарги на постанову начальника підпорядкованого органу державної виконавчої служби, винесену за результатами розгляду скарги на рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця, інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Постанова про проведення або результати перевірки законності виконавчого провадження може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її прийняття у порядку, встановленому цим Законом. На час проведення перевірки виконавче провадження може бути зупинено посадовою особою, яка його витребувала, про що зазначається в постанові. Про результати перевірки законності виконавчого провадження посадовою особою, яка його витребувала, виноситься постанова, яка є обов`язковою для виконання державними виконавцями та підлеглими посадовими особами державної виконавчої служби.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що здійснення перевірки законності виконавчого провадження є правом відповідної уповноваженої на це особи, а не її обов`язком і така перевірка проводиться у випадку виявлення (встановлення) порушень з боку державного виконавця вимог законодавства України. При цьому, колегія суддів зазначає, що здійснення чи не здійснення перевірки законності виконавчого провадження не перешкоджає суду надати оцінку спірній постанові державного виконавця на її відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України.

Що стосується доводів апелянта про те, що постанова державного виконавця від 28.05.2020 р. ВП № 52917428 про стягнення виконавчого збору є передчасною та підлягає скасуванню, колегія суддів зазначає, що ця постанова не є предметом спору у цій справі, а відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Існування ж цієї постанови також жодним чином не впливає на оцінку судом постанови державного виконавця, яке є предметом спору у справі № 520/8318/2020.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Враховуючи факт виконання боржником рішення суду у повному обсязі та встановлені судом апеляційної інстанції обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова від 28.05.2020 ВП № 52917458 про закінчення виконавчого провадження є правомірною, а тому підстави для її скасування відсутні. Доводи апелянта вказаних вище висновків суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 року по справі № 520/8318/2020 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 року по справі № 520/8318/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло І.С. Чалий

Повний текст постанови складено 12.10.2020 року