Справа № 420/7504/20
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7504/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» (площа Митна, 1, м. Одеса, 65026) до Головного управління Держпраці в Одеській області (пр.. Шевченка, 2, м. Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування припису про усунення порушень №ОД495/1638/АВ/П від 22.07.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

07.08.2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправним та скасування припису Головного управління Держпраці в Одеській області № ОД495/1638/АВ/П від 22.07.2020 року про усунення виявлених порушень.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що Головним управлінням Держпраці в Одеській області у період з 01.07.2020 р. по 14.07.2020 р. проведено інспекційне відвідування ДП «Одеський морський торговельний порт». За результатами перевірки інспектором праці виявлені порушення ст. 29 КЗпП України та ст.74 КЗпП України та складений Акт інспекційного відвідування. На підставі зазначеного Акту складений припис про усунення виявлених порушень.

Позивач вважає, що Акт інспекційного відвідування та Припис, який винесено на його підставі необґрунтованими та складеними з порушенням норм діючого законодавства України.

Суд зауважує, що Відповідач відзив на адміністративний позов не надав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заяв чи клопотань від сторін, до суду не надходило.

Процесуальні дії, вчинені судом.

Ухвалою суду від 12.08.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Інші процесуальні дії судом не вчинялись.

Обставини справи.

З 01 по 14 липня 2020 року ГУ Держпраці в Одеській області, на підставі наказу "Про проведення інспекційного відвідування" від 23.06.2020 року №922 та направлення на здійснення інспекційного відвідування від 23.06.2020 року №15/01-29-1375, проведено інспекційне відвідування ДП «Одеський морський торговельний порт» яке використовує найману працю, за результатами якого складено Акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №ОД495/1638/АВ від 14.07.2020 року.

Згідно Акту інспекційного відвідування відповідачем виявлено наступні порушення з боку позивача:

1) в порушення вимог статті 29 КЗпП України, до початку роботи за укладеним трудовим договором працівника, підприємства ОСОБА_1 не поінформовано під розписку про умови праці. Так, відповідно до наказу підприємства, від 07.12.2016р. № 690К 2-2 на підставі заяви ОСОБА_2 переведено з посади начальника відділу інформаційних технологій інженерної служби на посаду начальника служби ІТ-технологій з 08.12.2016р., проте з Положенням про службу ІТ-технологій від 28.12.2016р. № 25/01 вищезазначений працівник ознайомлений під підпис 28.12.2016р.

2) в порушення вимог статті 74 КЗпП України, начальнику служби ІТ-технологій Рябову А.П. у лютому поточного року не надана частина основної щорічної відпустки із збереженням на її період місця роботи (посади) і заробітної плати. Так, відповідно до графіка відпусток працівників служби ІТ-технологій підприємства, затвердженого розпорядженням ДП «Одеський порт» від 13.12.2019р. № 118, начальнику служби ОСОБА_1 на 2020 рік визначено слідуючий період надання щорічної відпустки: лютий - 14 днів, вересень -10 днів. В ході здійснення контрольного заходу посадові особи підприємства надали для дослідження заяву начальника служби ІТ-технологій Рябова А.П. на ім`я в.о. директора підприємства ОСОБА_3 ; з проханням надати щорічну відпустку з 17.02.2020р. на 14 днів згідно графіка відпусток, з виплатою матеріальної допомоги, проте, на зазначеній заяві проставлена резолюція наступного змісту: «Не погоджено, підпис» без письмового мотивування причин відмови. Крім того, відповідно, до повідомлення про дату початку відпустки від 05.02.2020р. ОСОБА_1 повідомлено, що останньому буде надана щорічна основна відпустка з 28.02.2020 року, на що у Повідомленні начальник служби ІТ-технологій зазначив: « 3гідно накладної 795 з Укрпошти від 03.02.2020 р. мною було відправлено заяву про надання відпустки з 17.02.2020 року. Лист було доставлено до одержувача. Таким чином немає необхідності надавати повідомлення та переносити мою відпустку на 28.02.2020 року».

16.07.2020 року позивачем на адресу ГУ Держпраці в Одеській області надано заперечення (зауваження) до Акту інспекційного відвідування.

21.07.2020 року листом № 15/01-33-7363 ГУ Держпраці в Одеській області повідомило позивача, що надані заперечення на Акт інспекційного відвідування є безпідставними та такими, що не містять правового підґрунтя.

22.07.2020 року ГУ Держпраці в Одеській області, на підставі Акту інспекційного відвідування, прийнято Припис № ОД495/1638/АВ/П про усунення виявлених порушень, а саме:

- ст.. 29 КЗпП України щодо інформування працівників під розписку про умови праці за укладеним трудовим договором до початку роботи;

- ст.. 74 КЗпП України щодо надання працівникам основної та додаткової щорічної відпустки із збереженням на її період місця роботи (посади) і заробітної плати.

04.08.2020 року за № 23-6/67-1412 ДП «Одеський морський торговельний порт» до ГУ Держпраці в Одеській області подано скаргу щодо порушення інспектором праці норм законодавства України при оформленні Акту інспекційного відвідування та Припису про усунення виявлених порушень.

Не погоджуючись з виявленими порушеннями та приписом позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.

Відповідно до частини 4 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 11 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником.

Згідно частини 1 - 4 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою. У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються:

- найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід;

- найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід;

- місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід;

- номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові;

- дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо);

- підстави для здійснення заходу;

- предмет здійснення заходу;

- інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Перелік підстав для здійснення позапланового заходу (позапланової перевірки) визначено в частині 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до цієї норми права, підставами для здійснення позапланових заходів є:

- подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

- виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Не виправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

- перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

- звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи територіального органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб територіального органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом;

- неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

- доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

- настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Згідно з частиною 2 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері «господарської діяльності» проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

Статтею 259 КЗпП України встановлено, що Державна служба України з питань праці має реалізовувати державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 № 1986-IV, та Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає Порядок №823, затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 21.08.2019 (далі - Порядок №823).

Згідно вимог Порядку №823, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п. 16-18 Порядку №823, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) (далі - акт), і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Згідно з ч.8 ст.7 Закону №877-V, припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Пунктом 20 Порядку №823 встановлено, що припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Відповідно до п.24 Порядку №823 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Висновки суду.

Оцінюючи рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 2 ст. 2 КАС України та доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно припису інспектора праці вбачається, що останній виявив та зобов`язав позивача усунути наступні порушення:

- ст.. 29 КЗпП України щодо інформування працівників під розписку про умови праці за укладеним трудовим договором до початку роботи;

- ст.. 74 КЗпП України щодо надання працівникам основної та додаткової щорічної відпустки із збереженням на її період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Щодо дотримання вимог ст. 29 Кодексу законів про працю України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний:

1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору;

2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором;

3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами;

4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

З матеріалів справи вбачається, що Наказом від 11.08.2016 року ОСОБА_1 зараховано на посаду - начальник відділу інформаційних технологій від 12.08.2016 року.

08.08.2016 року ОСОБА_1 під розпис було ознайомлено з умовами праці, робочим розпорядком, наявністю на робочому місці небезпечних і шкідливих факторів, можливих наслідків їхнього впливу на здоров`я, правах на пільги і компенсації згідно із законодавством і колективним договором, а також з політикою і цілями порту в області якості та охорони навколишнього середовища.

12.08.2016 року ОСОБА_1 під розпис було ознайомлено із положенням про відділ інформаційних технологій.

Наказом від 07.12.2016 року ОСОБА_1 переведено на посаду начальник служби ІТ-технологій з 08.12.2016 року.

28.12.2016 року ОСОБА_1 під розпис було ознайомлено із положенням про Службу ІТ-технології.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи припис про усунення порушення щодо інформування працівників під розписку про умови праці за укладеним трудовим договором до початку роботи, відповідно до ст. 29 КЗпП України є безпідставним та не відповідає дійсності.

Щодо дотримання вимог ст. 74 Кодексу законів про працю України, суд зазначає наступне.

Приписами ст. 74 КЗпП України передбачено, що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Відповідно до абз.1 ст. 75 КЗпП України, щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Абзацом 4-5 ст. 79 КЗпП України передбачено, що черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку. Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з графіком відпусток на 2020 рік, ОСОБА_1 в лютому 2020 року належало 14 календарних днів відпустки.

03.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до в.о. директора ДП «Одеський морський торговельний порт» із заявою про надання йому відпустки, тривалістю 14 календарних днів з 17.02.2020 року.

Відповідно до графіку черговості надання відпусток, ОСОБА_1 повідомлено про надання йому відпустки з 28.02.2020 року.

Також матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 08.02.2020 по 06.03.2020 року перебував на лікарняному.

Так, згідно з приписами ст. 78 КЗпП України, дні тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку, а також відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами до щорічних відпусток не включаються.

Отже, зафіксовані актом інспекційного відвідування ОД495/1638/АВ від 14.07.2020 року та приписом № ОД495/1638/АВ/П від 22.07.2020 року порушення Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» норм трудового законодавства не відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи та не підтверджуються наданими до суду письмовими доказами.

Беручи до уваги викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування припису Головного управління Держпраці в Одеській області № ОД495/1638/АВ/П від 22.07.2020 року про усунення виявлених порушень, є обґрунтованими, підтверджується наявними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ, як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно із ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Держпраці в Одеській області є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 132, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправним та скасування припису Головного управління Держпраці в Одеській області № ОД495/1638/АВ/П від 22.07.2020 року про усунення виявлених порушень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці в Одеській області № ОД495/1638/АВ/П від 22.07.2020 року про усунення виявлених порушень

Стягнути на користь Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» (площа Митна, 1, м. Одеса, 65026) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці в Одеській області (пр.. Шевченка, 2, м. Одеса, 65044) судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бутенко А.В.

.