Справа № 580/2747/20
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2020-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року справа № 580/2747/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання неправомірним та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов, в якому просить:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі Головне управління, відповідач), оформлене протоколом № 113 від 23.06.2018 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, період роботи з 10.01.1982 по 07.06.1983 на посаді електрослюсаря підземного ІІІ розряду; з 08.06.1983 по 01.10.1983 на посаді учня забійника; з 02.10.1983 по 21.10.1983 на посаді забійника; з 02.01.1986 по 12.04.1988 на посаді забійника в шахті Ольховатська ВО Ордженікідзевуголь; з 25.05.1988 по 31.05.1988 на посаді гірничого в шахтоуправлінні Зуевское в Октябрьському виробничому об`єднанні по видобутку вугілля; з 25.08.1998 по 08.04.1998 на посаді підземного забійника 6 розряду в Шахтоуправлінні Ясиновское; з 13.04ю1989 по 30.06.1989 на посаді гірничого очисного забою в шахтоуправлінні Рассвет; з 20.07.1989 по 19.08.1992 на посаді гірничого очисного забою в Шахті Комсомолец Донбас; з 30.09.1992 по 14.05.1993 на посаді підземного гірничого в Шахтоуправлінні Зуевское Октябрьуголь.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що приймаючи рішення про відмову в зарахуванні стажу, відповідач посилається на причини щодо неможливості підтвердження додатковими відомостями інформації щодо тривалості робочого дня та атестації робочих місць, однак дана ситуація склалася не з вини позивача. Підприємства, на яких працював позивач на даний час знаходяться на території, що не підконтрольна Україні. Проте, позивач вважає, що неможливість отримання додаткових відомостей не може стати причиною для не зарахування позивачу стажу і нарахування пенсії, оскільки останній 11 років працював на підземних роботах і наразі позбавлений повністю права на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачеві строк, протягом якого можуть бути усунуті вказані в даній ухвалі недоліки.

03 серпня 2020 року позивач подав до суду заяву на виконання вимог ухвали судді Черкаського окружного адміністративного суду від 24.07.2020 про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 03.09.2020.

01 вересня 2020 року до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що оскільки в трудовій книжці позивача записи про роботу на посадах електрослюсаря підземного, учня забійника, підземного забійника, підземного гірничого не відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок, потрібно такі записи підтвердити уточнюючими довідками з підприємств.

03 вересня 2020 року представник сторін подали до суду заяви з додатками.

03 вересня 2020 року усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду, занесеною до протоколу судового засідання, оголошено перерву у розгляді справи по суті до 17.09.2020.

17 вересня 2020 року усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду, занесеною до протоколу судового засідання, оголошено перерву у розгляді справи по суті до 28.09.2020.

21 вересня 2020 року представник позивача подав до суду заяву з додатками.

25 вересня 2020 року представник позивача подав до суд заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника за наявними матеріалами справи.

28 вересня 2020 року представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника головного управління.

28 вересня 2020 року усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду, занесеною до протоколу судового засідання, вирішено розгляд справи проводити у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів у відповідності до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року у адміністративній справі № 823/1566/18 позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області оформлене протоколом від 15.02.2018 № 113 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Черкаської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення за Списком № 1.

Дане рішення набрало законної сили 19.06.2018.

В подальшому Головне управління прийняло рішення (протокол № 113 від 23.06.2018), в якому зазначено, що позивач немає права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Вважаючи таке рішення відповідача неправомірним, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Під час вирішення спору по суті, суд враховує таке.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003. (далі Закон № 1058).

Частиною 1 статті 114 Закону № 1058 визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. (далі Список № 1).

Відповідно до Списку № 1 право на пенсію за віком на пільгових умовах мають, зокрема, всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень.

Стаття 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 2 Порядку № 637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За змістом приписів п. 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності - архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до п. 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 р. у справі № 439/1148/17.

Суд встановив, що відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 1 для призначення пенсії за віком згідно статті 114 Закону № 1058 період його роботи з 10.01.1982 по 07.06.1983 на посаді електрослюсаря підземного ІІІ зваду, з 08.06.1983 по 01.10.1983 учня забійника, з 02.10.1983 по 21.10.1983 на посаді забійника, з 02.01.1986 по 12.04.1988 в шахті Ольховатська ВО Ордженікідзевуголь з 25.05.1988 по 31.05.1988 на посаді гірничого в Октябирському виробничому об`єднанні по видобутку вугілля, з 25.08.1998 по 08.04.1998 на посаді підземного забійника 6 розряду в Шазхтоуправлінні Ясинвсков, з 13.04.1989 по 30.06.1989 на посаді гірничого очисного забою в шахтоуправлінні Рассвет, з 20.07.1989 по 19.08.1992 на посаді гірничого очисного забою в шахті Комсомолець, з 30.09.1992 по 14.05.1993 на посаді підземного гірничого в Шахтоуправлінні Зуевское.

У трудовій книжці НОМЕР_1 позивача містяться записи за спірні періоди роботи, відповідно до яких позивач працював на підземних роботах в шахті Ольховатська ВО Ордженікідзевуголь, Шазхтоуправлінні Ясинвсков, шахтоуправлінні Рассвет, шахті Комсомолець, Шахтоуправлінні Зуевское повний робочий день.

Отже, у трудовій книжці позивача наявні всі необхідні записи, які підтверджують, що позивач працював зі шкідливими умовами праці, тому період роботи з 10.01.1982 по 07.06.1983, з 02.10.1983 по 21.10.1983, з 02.01.1986 по 12.04.1988, з 25.05.1988 по 31.05.1988, з 25.08.1998 по 08.04.1998, з 13.04.1989 по 30.06.1989, з 20.07.1989 по 19.08.1992, з 30.09.1992 по 14.05.1993 підлягають зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 1 згідно статті 114 Закону № 1058.

З огляду на те, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, і трудова книжка позивача оформлена належним чином, відповідач протиправно не врахував вказаний період роботи позивача в шахті Ольховатська ВО Ордженікідзевуголь, Шазхтоуправлінні Ясинвсков, шахтоуправлінні Рассвет, шахті Комсомолець, Шахтоуправлінні Зуевское.

Окрім того, суд наголошує, що у рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року у адміністративній справі № 823/1566/18, яке набрало законної сили 19.06.2019, встановлено, що виключно у випадку не підтвердження записами трудової книжки пільгового стажу особи виникає необхідність подання додаткових документів, та/або, у випадку необхідності пошуку свідків чи звернення до даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що трудова книжка ОСОБА_1 містить записи про те, що з 10.01.1982 по 07.06.19803 позивач працював на посаді електрослюсаря підземного ІІІ зваду, з 08.06.1983 по 01.10.1983 учня забійника, з 02.10.1983 по 21.10.1983 на посаді забійника, з 02.01.1986 по 12.04.1988 в шахті Ольховатська ВО Ордженікідзевуголь, з 25.05.1988 по 31.05.1988 на посаді гірничого в Октябирському виробничому об`єднанні по видобутку вугілля, з 25.08.1998 по 08.04.1998 на посаді підземного забійника 6 розряду в Шазхтоуправлінні Ясинвсков, з 13.04.1989 по 30.06.1989 на посаді гірничого очисного забою в шахтоуправлінні Рассвет, з 20.07.1989 по 19.08.1992 на посаді гірничого очисного забою в шахті Комсомолець, з 30.09.1992 по 14.05.1993 на посаді підземного гірничого в Шахтоуправлінні Зуевское.

Крім того, в трудовій книжці йдеться посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені підписом повноважної особи та печаткою, не містять виправлень, тобто оформлені належним чином, що не викликає у суду сумніву щодо їх достовірності.

Трудовий стаж ОСОБА_1 набув у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснюють господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і зазначені підприємства також утворені відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, на підставі яких позивач отримав право на призначення пенсії, були сформовані до проведення антитерористичної операції і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де позивач набув пільговий стаж роботи.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відмови в зарахуванні спірних періодів роботи позивача, оскільки вони підтверджені належними та допустимими доказами.

У зв`язку з тим, що трудова книжка позивача є належним чином оформленою, містить всі необхідні записи, в сукупності з наявними довідками, суд дійшов висновку про неправомірність відмови відповідача у призначені пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до статті 44 Закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно зі статтею 101 Закону України Про пенсійне забезпечення органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

При цьому відповідно до пункту 1 частини 1 статті 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини 1 статті 103 Закону України Про пенсійне забезпечення є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону України Про пенсійне забезпечення має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала зі шкідливими і важкими умовами праці. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Таким чином, суд зазначає, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у пільговій довідці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р (зі змінами та доповненнями) місто Жданівка, смт. Ольховатка - включені до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому відповідачем зроблено висновок, що через неможливість проведення перевірки первинної документації, на підставі якої ці довідки видані, пільговий характер роботи не підтверджено.

За приписами частинами 1 та 2 статті 4 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

За приписами частиною 2 статті 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 статті 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, відповідно до наведених норм закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Трудовий стаж ОСОБА_1 набув у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснюють господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і зазначене підприємство також утворено відповідно до законодавства України, що також встановлено і рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18.05.2019 у справі № 823/1566/18.

Всі первинні документи, на підставі яких позивач отримав право на призначення пенсії, були сформовані до проведення антитерористичної операції і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де позивач набув пільговий стаж роботи.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відмови в зарахуванні спірних періодів роботи позивача, оскільки вони підтверджені належними та допустимими доказами.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області оформлене протоколом від 23.06.2018 № 113 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Черкаської області прийняти рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за Списком № 1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 09.10.2020.

Суддя В.О. Гаврилюк