Справа № 520/9005/2020
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 р. № 520/9005/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Чайкіної Н.Е.,

за участю:

представника позивача - Носенко А.Ю.,

відповідача - Семендяєва О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича (м. Харків, вул. Кооперативна, 22, офіс 112), третя особа: Акціонерне товариство «Кредобанк» (вул. Сахарова, 78, м. Львів, 79026, ) про визнання протиправним та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяева О.С. про відкриття виконавчого провадження № 61657225 від 26.03.2020 року; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяева О.С. про стягнення з боржника основної винагороди від 26.03.2020 року; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяева О.С. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 26.03.2020 року; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконання виконавчого округу Харківської області Семендяева О.С. про арешт майна боржника від 14.05.2020 року; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконання виконавчого округу Харківської області Семендяева О.С. про розшук майна боржника від 14.05.2020 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов.

Відповідач проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, 12.10.2020 від третьої особи до канцелярії суду надійшло клопотання про проведення розгляду справи без участі представника АТ «Кредобанк».

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи адміністративного позову, відзив на позов, пояснення третьої особи та надані сторонами докази, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що 26.03.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61657225 з примусового виконання виконавчого напису №391, виданого 05.02.2020 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. про звернення стягнення на рухоме майно, а саме: автомобіль Skoda Fabia, рік випуску 2016, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного рухомого майна запропоновано задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» за період з 01.07.2019 по 04.02.2020 включно. Стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 22531,33 грн.

Постановою від 26.03.2020 стягнуто з ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 22531,33 грн. на користь приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва О.С. по ВП №61657225.

14 травня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. було винесено постанову про арешт майна ОСОБА_1 , а саме: накладено арешт на автомобіль Skoda Fabia, рік випуску 2016, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить боржнику ОСОБА_1

14.05.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. було винесено постанову, якою оголошено розшук майна: транспортного засобу Skoda Fabia, рік випуску 2016, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить боржнику ОСОБА_1

26.03.2020 відповідачем прийнято постанову про стягнення з ОСОБА_1 мінімальних витрат на організацію та проведення виконавчих дій 669,00 грн.

Не погодившись із постановами про відкриття виконавчого провадження №61657225 від 26.03.2020, про стягнення з боржника основної винагороди від 26.03.2020, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 26.03.2020, про арешт майна боржника від 14.05.2020 та про розшук майна боржника від 14.05.2020, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

В обґрунтування адміністративного позову позивачем зазначено, що виконавчий напис нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. №391 від 05.02.2020 не містить дати набрання рішенням чинності, а містить лише загальні положення. Строк пред`явлення виконавчого напису до виконання є три роки, однак приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. визначила строк пред`явлення виконавчого напису до виконання протягом одного року з моменту вчинення виконавчого напису, що, на думку позивача, суперечить положенням ЗУ «Про виконавче провадження». Крім того, позивач вказує, що відповідно до договору застави від 05.08.2016, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харитоновою Я.М. і зареєстрований в реєстрі №3069, заставодержателем та особою, з якою позивачем укладено кредитний договір є Публічне Акціонерне товариство «Кредобанк», а із заявою про відкриття виконавчого провадження звертається Акціонерне товариство «Кредобанк» у відсутність документів на підтвердження правонаступництва. Також, в заяві про відкриття виконавчого провадження зазначено дату відповідного документа, а саме: 17.02.2020, однак у відбитку штампу, проставленого відповідачем, не міститься ані вхідного номеру, ані дати реєстрації вищезазначеного документа. Позивач зазначає, що відповідачем було порушено строки прийняття рішення щодо відкриття виконавчого провадження, адже заява про відкриття виконавчого провадження містить дату її створення, а саме: 17.02.2020 та не містить жодної інформації у відбитку штампу стосовно дати реєстрації відповідачем даного документу. Таким чином, позивач вказує, що постанову про відкриття виконавчого провадження № 61657225 винесено 26.03.2020 лише через 38 днів з дати звернення АТ «Кредобанк» до приватного виконавця із заявою про примусове виконання рішення. Також, на думку ОСОБА_1 , постанову про арешт майна відповідачем було винесено з порушенням строків, передбачених законом, оскільки виконавче провадження №61657225 відкрито 26.03.2020, крім того 26.03.2020 здійснено запит про зареєстровані за боржником транспортні засоби, а отже інформація, що транспортний засіб належить на підставі права власності позивача, стала відома відповідачу 26.03.2020, а постанову про арешт майна винесено лише 14.05.2020. Також, позивач вказує на те, що відповідач не перевірив повноваження представника ОСОБА_2 на представлення інтересів АТ «Кредобанк», в тому числі у відносинах із приватним виконавцем. Крім того, позивач вказує, що ним не було отримано поштове відправлення №553 у ВП №61657225.

Судовим розглядом встановлено, що 05.08.2016 між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2850/2016, відповідно до якого банк видає позичальнику кредит у сумі 312873,32 грн на строк до 01.08.2023.

Згідно п.2.4 договору, кредит видається на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором №2850/2016 від 05.08.2016 між ПАТ «Кредобанк» та позичальником було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харитоновою Я.М. , зареєстрований в реєстрі за № 3070.

Згідно п.1.2 договору застави, предметом є рухоме майно, автотранспортний засіб марки Skoda Fabia, рік випуску 2016, шасі НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1198, колір зелений, ДНЗ НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 .

Згідно п.1.1. договору застави, цей договір забезпечує виконання зобов`язання заставодавця та вимог ПАТ «Кредобанк», які виникають з кредитного договору №2850/2016 від 05.08.2016.

Договором застави АТ «Кредобанк» надано право звертати стягнення, шляхом вчинення виконавчого напису.

У зв`язку з неналежним виконанням позивачем зобов`язань за кредитним договором №2850/2016 від 05.08.2016, а саме наявною заборгованістю, яка станом на 17.12.2019 становила 235647,25 грн., 17.12.2019 ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу №27-56243/19, в якій значилося, що протягом 30 днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 днів з моменту надсилання даної вимоги достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а також штрафної санкції, а саме 235647,25 грн. У разі невиконання даної вимоги, банк змушений буде звернутися за захистом своїх порушених прав та законних інтересів до суду з метою стягнення існуючої заборгованості, або здійснити звернення стягнення на предмет застави одним із способів, визначених договором застави.

17.12.2019 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна зареєстровано звернення стягнення.

Протягом строку, визначено у вимозі, ОСОБА_1 не було погашено заборгованість за укладеним кредитним договором.

04.02.2020 АТ «Кредобанк» звернулося до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. із заявою про звернення стягнення на предмет застави, шляхом вчинення виконавчого напису.

05.02.2020 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. вчинено виконавчий напис №391 про звернення стягнення на рухоме майно, а саме: автотранспортний засіб марки Skoda Fabia, рік випуску 2016, шасі НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1198, колір зелений, ДНЗ НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1

26.03.2020 представник АЬ «Кредобанк» звернувся до приватного виконавця Семендяєва О.С. із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису №391 від 05.02.2020. З метою забезпечення примусового виконання виконавчого документу, банк просив накласти арешт на автотранспортний засіб марки Skoda Fabia, рік випуску 2016, шасі НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1198, колір зелений, ДНЗ НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , а також оголосити у розшук вказаний автомобіль.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. від 26.03.2020 було відкрите виконавче провадження №61657225 з виконання виконавчого напису №391, виданого 05.02.2020 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу; звернуто стягнення на рухоме майно, а саме: автомобіль Skoda Fabia, рік випуску 2016, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного рухомого майна запропоновано задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» за період з 01.07.2019 по 04.02.2020 включно. Стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 22531,33 грн.

Постановою від 26.03.2020 стягнуто з ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 22531,33 грн. на користь приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва О.С. по ВП №61657225. Також, 26.03.2020 прийнято постанову про стягнення з ОСОБА_1 мінімальних витрат на організацію та проведення виконавчих дій 669 грн.

14 травня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. було винесено постанову про арешт майна ОСОБА_1 , а саме: накладено арешт на автомобіль Skoda Fabia, рік випуску 2016, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить боржнику ОСОБА_1

14.05.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. було винесено постанову, якою оголошено розшук майна: транспортного засобу Skoda Fabia, рік випуску 2016, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 .

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановленні Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону № 1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Частиною 1 статті 4 Закону № 1404 визначено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404 визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У частині 3 статті 26 Закону № 1404 зазначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону № 1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1404 передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Крім того, в відповідно до частини 2 статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року № 1403-VII (далі Закон № 1403) приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий напис №391 від 05.02.2020, який виданий приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. містить всі необхідні відомості, визначені ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: у вказаному виконавчому написі зазначено, що він набирає чинності з дати реєстрації. Виконавчий напис зареєстровано у реєстрі за №391, тобто у день вчинення нотаріусом відповідної нотаріальної дії 05.02.2020.

За правилами ч.1 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

З матеріалів справи судом встановлено, що із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису №391 від 05.02.2020, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, АТ «Кредобанк» звернулося 26.03.2020 (а.с.79), тобто в межах строку, встановленого вищевказаною нормою права.

Приписами ст. 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження №61657225 від 26.03.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. було дотримано вимоги положень ст.ст.3, 4, 24, 25, 26, 27 ЗУ «Про виконавче провадження», підстави для повернення виконавчого документу стягувачу були відсутні.

Згідно із ст. 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною 4 ст. 27 Закону №1404-VIII передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно із ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 42 Закону №1404-VIII передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону №1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно із ч. 1 ст. 31 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 та ч. 4 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частина 5 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачає, що якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (ч. 6 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Відповідно до ч. 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Аналізуючи положення ч. 4 та ч. 5 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів», питання розміру основної винагороди приватного виконавця залежить від суми фактичної стягнутої ним суми, а не від суми зазначеної у виконавчому документі.

На виконання ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 року № 643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок № 643).

Відповідно до п. 19 Порядку № 643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за своїм призначенням основна винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постановах від 10 вересня 2020 року у справі № 120/1417/20-а та від 03 березня 2020 року у справі №260/801/19.

З матеріалів справи вбачається, що 26.03.2020 приватним виконавцем Семендяєвим О.С. на адресу ОСОБА_1 було направлено для виконання та відома постанову від 26.03.2020 про відкриття виконавчого провадження №61657225 (а.с.89).

Приймаючи постанови про стягнення з боржника основної винагороди та розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 26.03.2020, які направлено на адресу позивача 26.03.2020 (а.с.91), відповідач діяв на підставі положень ст.3, 42 ЗУ «Про виконавче провадження», п.19 Порядку виплати винагороди державним виконавцем та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, п.4 ст.31 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів».

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 18 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Вказані положення кореспондуються із приписами ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 56 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII, згідно яких арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання виконавчого документу.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що державному виконавцю надані повноваження щодо накладення арешту, який направлений на фактичне виконання виконавчого документа.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 3 ст. 56 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.05.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. було винесено постанову про розшук майна боржника.

Згідно електронної відповіді МВС України на ім`я божника ОСОБА_1 зареєстровано автомобіль Skoda Fabia, рік випуску 2016, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно частин 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

З матеріалів справи судом встановлено, що у зв`язку з невиконанням ОСОБА_3 виконавчого напису №391, виданого 05.02.2020 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, в рамках виконавчого провадження №61657225, з метою фактичного виконання виконавчого документу, відповідачем було прийнято постанову від 14 травня 2020 року про арешт майна боржника - автомобіль Skoda Fabia, рік випуску 2016, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 .

Таким чином, суд дійшов висновку, що виконавець правомірно застосував арешт до майна позивача у відповідності до вимог ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" у межах суми стягнення з метою забезпечення реального виконання виконавчого напису, неможливості відчуження, вилучення чи розтрати майна боржником.

При цьому, відповідно до частини 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством з дотриманням вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Щодо посилання відповідача та третьої особи на порушення ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За правилами п.1 ч.2 ст.287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяева О.С. про відкриття виконавчого провадження № 61657225 від 26.03.2020 року; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяева О.С. про стягнення з боржника основної винагороди від 26.03.2020 року; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяева О.С. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 26.03.2020 року; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконання виконавчого округу Харківської області Семендяева О.С. про арешт майна боржника від 14.05.2020 року; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконання виконавчого округу Харківської області Семендяева О.С. про розшук майна боржника від 14.05.2020 року.

В адміністративному позові ОСОБА_1 посилається на те, що з матеріалами виконавчого провадження його представник ознайомився 07.07.2020, що є датою, коли позивач та представник позивача дізналися про можливе порушення прав та інтересів ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження №61657225. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Частиною 1 ст.5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

З даним адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 14 липня 2020 року, про що свідчить штам реєстрації вхідної кореспонденції (а.с.1), тобто в межах строку, встановленого п.1 ч.2 ст.287 КАС України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.5-10, 72, 73, 74, 77, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 268-271, 287, 382 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича (м. Харків, вул. Кооперативна, 22, офіс 112), третя особа: Акціонерне товариство «Кредобанк» (вул. Сахарова, 78, м. Львів, 79026, ) про визнання протиправним та скасування постанов відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Єгупенко