Справа № 380/2986/20
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/2986/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2020 року зал судових засідань № 11

Львівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:
секретаря судового засідання Кушика Й.-Д. М.,

представника позивача Каверіна С.М.,

представників відповідачів Зданевича С.О., Хирі В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:
до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) , місцезнаходження: 79010, м. Львів, вул.Личаківська, 74, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) , місцезнаходження: 81300, Львівська обл., м. Мостиська, вул.Ярослава Мудрого, 113, в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо ненарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період із 01.07.2015 по 06.11.2017;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із 01.07.2015 по 31.12.2015 відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1087 в редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із 01.01.2016 по 06.11.2017 відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1087 в редакції з урахуванням внесених змін постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів, узявши при розрахунку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком наступний місяць законодавчо встановленого (підвищеного) посадового окладу із лютого 2008 року;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період із 07.11.2017 по 05.04.2018;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із 07.11.2017 по 05.04.2018 відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1087 в редакції з урахуванням внесених змін постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів взявши при розрахунку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком наступний місяць законодавчо встановленого (підвищеного) посадового окладу із лютого 2008 року.

Ухвалою від 21.04.2020 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі допустили протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення. Позивач вважає, що переміщення його по службі та призначення на посаду за якою у штатному розписі є більший посадовий оклад, який встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 не впливає на порядок проведення індексації після грудня 2015 року. Базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення є січень 2008 року.

07.05.2020 представник ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовців здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, тобто у межах коштів, передбачених на такі цілі. Відтак, індексація не нараховувалась та не проводилась по причині відсутності фінансових ресурсів. Вважає, що для обчислення індексації грошового забезпечення необхідно застосовувати індекс споживчих цін червня 2013 року.

12.05.2020 представник ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що у позивача відбувалося переміщення по службі, відповідно були зміни грошових доходів (окладу), а тому обчислення індексації здійснюється з місяця підвищення тарифної ставки. Крім цього, позивач не заперечує правомірність звільнення, своєчасність виплати грошового забезпечення. До того ж, фінансування видатків та забезпечення діяльності військової частини здійснює Адміністрація Державної прикордонної служби України, а головним розпорядником коштів є Міністерство внутрішніх справ.

20.05.2020 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що місяць для обчислення індексації наростаючим підсумком із січня 2016 року є лютий 2008 року, тобто наступний місяць законодавчо встановленого посадового окладу.

28.05.2020 представник ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив ті ж аргументи, що й відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представники відповідачів проти позовних вимог заперечили. Просили суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом начальника 93 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 22.11.2013 № 216-ОС1 позивача зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення з 22.11.2013.

Наказом начальника 93 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 06.11.2017 № 218-ОС позивача виключено із списків особового складу загону та знято з усіх видів забезпечення з 06.11.2017.

Наказом начальника 7 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 07.11.2017 № 284-ос позивача зараховано до списків особового складу загону та на всі види забезпечення з 07.11.2017.

Наказом начальника 7 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 04.04.2018 № 79-ос з позивачем припинено (розірвано) контракт) та звільнено з військової служби.

Наказом начальника 7 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 05.04.2018 № 82-ос позивача виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 05.04.2018.

Представник позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) із адвокатським запитом від 17.09.2019, в якому, зокрема, просив нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення у разі її не проведення.

Листом від 25.09.2019 № 44/10409 відповідач повідомив представника позивача, зокрема, про те, що індексація грошового забезпечення позивача не нараховувалась та не виплачувалась, у зв`язку відсутністю бюджетних асигнувань згідно з кошторисних призначень на відповідні періоди.

Представник позивача звернувся до Мостиського прикордонного загону із адвокатським запитом від 17.09.2019, в якому, зокрема, просив нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення у разі її не проведення.

До листа від 25.09.2019 № 723/6463 відповідач долучив, зокрема, довідку про суми нарахованої та виплаченої індексації, відповідно до якої індексація грошового забезпечення позивача за період з липня 2015 року по жовтень 2017 року не нараховувалась та не виплачувалась по причині відсутності фінансових ресурсів.

Вважаючи бездіяльність відповідачів щодо виплати індексації грошового забезпечення позивачу протиправною, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон України №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частин третя статті 9 Закон України №2011-XII).

Преамбулою Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон України №1282-XII) встановлено, що вказаний Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

У статті 1 Закону України №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону України №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частини другої статті 5 Закону України №1282-XII).

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону України №1282-XII).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 (далі - Порядок №1078) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 8 пункт 4 Порядку №1078).

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Виходячи з наведеного, можна дійти висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 19.07.2019 у справі №240/4911/18.

Як встановив суд, відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) за період із 01.07.2015 по 06.11.2017 не здійснював індексації грошового забезпечення позивача, а відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) за період із 07.11.2017 по 05.04.2018.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачі порушив вимоги законодавства та протиправно позбавили позивача гарантій індексації грошового забезпечення як складової грошового забезпечення військовослужбовців за вказані періоди.

Надаючи оцінку доводам відповідачів про те, що така індексація не проводилась внаслідок відсутності видатків з Державного бюджету України, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі Кечко проти України Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення від 08.11.2005, заява №63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Ураховуючи наведене, суд констатує, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, а тому доводи відповідачів у цій частині є необґрунтованими.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період із 01.07.2015 по 06.11.2017 та бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період із 07.11.2017 по 05.04.2018 є протиправною.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідачів здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Суд вказує на те, що здійснення розрахунку суми індексації належить до компетенції відповідача як роботодавця. Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому належним способом захисту прав позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 07.09.2020 у справі №420/1207/19.

Таким чином, визначення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення та здійснення розрахунку у відповідності до чинних підзаконних нормативно-правових актів належить до компетенції відповідачів, а тому позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період із 01.07.2015 по 06.11.2017 та для зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період із 07.11.2017 по 05.04.2018.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 245 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:
позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період із 01.07.2015 по 06.11.2017.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із 01.07.2015 по 06.11.2017.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період із 07.11.2017 по 05.04.2018.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із 07.11.2017 по 05.04.2018.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 12 жовтня 2020 року.

Суддя А.Г. Гулик