Справа № 140/95/20
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/95/20 пров. № А/857/6186/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Матковська З.М.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представник позивача Георгіаді А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року (головуючий суддя Денисюк Р.С., м.Луцьк) у справі № 140/95/20 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ» про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

08.01.2020 року позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ» про стягнення податкового боргу в сумі 10669776,55 грн.

Позов обґрунтовує тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість по сплаті акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів та пені в розмірі 10669776,55 грн. Позивачем, в установлені законом строки, вживались заходи щодо стягнення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги, однак не призвели до погашення податкового боргу відповідачем.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю. Стягнуто з банківських рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ» на користь держави податковий борг в сумі 10669 776,55 грн. (десять мільйонів шістсот шістдесят дев`ять тисяч сімсот сімдесят шість гривень 55 копійок).

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що податковий орган повинен обов`язково зазначити джерело погашення податкового боргу: кошти, чи майно платника податків, оскільки від цього залежить порядок реалізації повноважень, вид судового провадження та предмет доказування у справі. Звертає увагу суду, що позивачем порушено послідовність дій, не зазначено в даному випадку джерело погашення податкового боргу. Крім того, вказує, що позивач не надіслав відповідачу податкову вимогу на всю суму заборгованості, яку стягує за даним позовом. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Представник позивача доводи апеляційної скарги заперечує, вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» 27.07.2011 зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в Луцькій ДПІ як платник податків, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За відповідачем рахується податковий борг з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на загальну суму 10669776,55 грн, що підтверджується розрахунком сум податкового боргу та зворотнім боком облікової картки з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Заборгованість з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів виникла в результаті винесення 07.11.2018 Верховним Судом постанови №К/9901/32856/18 у справі №803/1138/16, якою підтверджено правомірність визначення контролюючим органом ТзОВ ВОГ РІТЕЙЛ податкового зобов`язання з даного виду податку згідно з податковим повідомленням-рішенням від 22.07.2016 №.

За податковим повідомленням-рішенням від 22.07.2016 № товариству збільшено суму грошового зобов`язання з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 3050461,80 грн, в т.ч.: за податковими зобов`язаннями 2033641,20 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1016820,60 грн. Однак в КОР рахувалась переплата в сумі 170,00 грн., тому сума грошового зобов`язання по даному податку становить 3050291,80 грн.

Заборгованість з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів виникла в результаті винесення 12.06.2018 Верховним Судом постанови №К/9901/847/17 у справі №803/1168/16, якою підтверджено правомірність визначення контролюючим органом ТзОВ ВОГ РІТЕЙЛ податкового зобов`язання з даного виду податку згідно з податковим повідомленням-рішенням від 28.07.2016 №.

За податковим повідомленням-рішенням від 28.07.2016 № товариству збільшено суму грошового зобов`язання з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 3732498,81 грн, в т.ч.: за податковими зобов`язаннями 2488332,54 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1244166,27 грн. Однак в КОР рахувалась переплата в сумі 11,00 грн., тому сума грошового зобов`язання по даному податку становить 3732487,81 грн.

Загальна сума податкового боргу ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» складає 10669776,55 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до положень ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (ПК України).

Згідно пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі, коли відповідно до цього Кодексу, або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування. У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п.54.3.1-54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем узгодження.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст.14 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності

Податковим боргом, згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відтак, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не заперечується апелянтом, що ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» має податкову заборгованість на загальну суму 10669776,55 грн.

Заборгованість з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів виникла в результаті несплати грошового зобов`язання згідно з згаданих вище податкових повідомлень - рішень.

Щодо доводів апелянта про те, що позивач не надіслав відповідачу податкову вимогу на всю суму заборгованості, яку стягує за даним позовом то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до вимог п. 59.1 ст. 59 ПК України контролюючим органом сформована та надіслана відповідачу податкова вимога від 06.06.2019 №31248-561, яка вручена платнику 11.06.2019.

Згідно з пунктом 59.4 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Проте, пунктом 59.5 статті 59 ПК України визначено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як зазначив суд першої інстанції, вжиті контролюючим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу. Доказів добровільної сплати заборгованості відповідачем суду не надано.

Щодо доводів апелянта про те, що позивачем порушено послідовність дій, не зазначено в даному випадку джерело погашення податкового боргу то колегія суддів зазначає наступне.

Так відповідно до пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (п.95.1 ст.95 ПК України).

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 ПК України).

Згідно п.95.3 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно п.95.4 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Також, постановою КМ України від 29.12.2010 № 1244 «Про деякі питання реалізації статті 95 ПК України» затверджено порядок стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок його податкового боргу, який визначає механізм стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу.

Відтак, на законодавчому рівні встановлено порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетами та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: стягнення коштів, які перебувають у власності боржника, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна боржника, яке перебуває у податковій заставі.

Отже, позивачем обрано правильний спосіб погашення податкового боргу відповідача, вказавши джерело його погашення, оскільки саме такий спосіб передбачений ПК України і незазначення податковим органом в позовній заяві конкретних рахунків боржника не може бути підставою для відмови в позові.

Разом з цим, про наявність у ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» відкритих рахунків у банках свідчить довідка Головного управління ДПС у Запорізькій області, яка наявна у матеріалах справи.

З огляду на встановлене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги, оскільки за відповідачем рахується заборгованість у сумі 10669776,55 грн, щодо наявності та розміру якої останнім не надано доказів її погашення, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.242, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року у справі № 140/95/20 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 12 жовтня 2020 року.

.