Справа № 520/8695/2020
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2020-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

09 жовтня 2020 р. справа № 520/8695/2020
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за процедурою письмового провадження заяву позивача про розподіл судових витрат по справі
доМіністерства юстиції України
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії -
Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин, запитувач інформації), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання незаконними дій Міністерства юстиції України з приводу відмови у задоволенні запиту №1 на отримання публічної інформації (відмову у наданні інформації) від 11.06.2020р.; 2) зобов`язання Міністерства юстиції України надати відповідь на запит №1 ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 11.06.2020р., а саме: надіслати поштою та електронною поштою копії рішень, оформлених протоколом Дисциплінарної комісії приватних виконавців за період 01.01.2019р.-31.01.2019р.
Розгляд справи відбувався у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) осіб.
Рішенням від 20.08.2020р. позов заявника було задоволено частково, визнано протиправною викладену у листі Міністерства юстиції України від 23.06.2020р. №6187/ПІ-Ю-2098/20.5.1 відмову у доступі до публічної інформації; зобов`язано Міністерство юстиції України повторно розглянути по суті запит ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації від 11.06.2020р. з урахуванням висновків суду по даній справі; позов у решті вимог - залишено без задоволення.

04.09.2020р. представник позивача адвокат Нелюба С.А. звернувся до суду із заявою з питання винесення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій просив стягнути на користь позивача 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Також просив суд поновити строк на звернення із даною заявою, оскільки ухвалене по справі рішення від 20.08.2020 р. заявник отримав лише 31.08.2020 р.

Від Міністерства юстиції України до суду надійшли заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у заявленій сумі, мотивовані штучним завищенням суми витрат, а також пропущенням строку на звернення до суду із відповідною заявою.

Насамперед, суд зазначає, що у даному конкретному випадку строк на подання заяви про розподіл судових витрат не може бути поновлений, адже справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання із повідомленням (викликом) осіб, а відтак, визначений ч.7 ст.139 КАС України строк не починав свого перебігу і не завершувався.

Розглядаючи по суті заяву про розподіл судових витрат, суд зазначає, що у розумінні ч.1 ст.132 та п.1 ч.3 ст.132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу є витратами, пов`язаними із розглядом справи, і тому входять до складу судових витрат.

Частиною 4 ст.132 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Окрім вимоги про підтвердження витрат належно оформленими письмовими документами, згідно з ч.5 ст.132 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; а відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України суд вважає за необхідне взяти до уваги правову позицію постанови Верховного Суду від 17.09.2019р. по справі №810/3806/18 (адміністративне провадження №К/9901/11333/19, №К/9901/12479/19), де указано, що за положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012р. №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004р. у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16».

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася заявнику адвокатом Нелюбою С.А. на підставі договору від 03.07.2020р.

Згідно з додатковим договором від 03.09.2020 р. до вказаного договору, гонорар адвоката за ведення даної справи у суді першої інстанції складає 7.000,00 грн.

Продовжуючи розгляд заяви, суд зазначає, що окремою вимогою до витрат на професійну правничу допомогу, як-то передбачено ч. 4 ст.134 КАС України, є детальний опис послуги.

У наданому адвокатом акті виконаних робіт зазначено, що ним виконано наступні роботи: усне консультування щодо порушення права позивача на інформацію; аналіз нормативного матеріалу, судової практики в аналогічних спорах, правових позицій Верховного Суду; складання тексту позовної заяви.

При цьому, згідно з калькуляцією-розрахунком, на усне консультування щодо порушення права позивача на інформацію витрачено 1 годину вартістю 1.000,00грн.; на аналіз нормативного матеріалу, судової практики в аналогічних спорах, правових позицій Верховного Суду витрачено 2 години вартістю 1.000,00грн. кожна, а загалом 2.000,00грн.; на складання тексту позовної заяви витрачено 4 години, вартістю 1000,00грн. кожна, а загалом 4.000,00грн.

Підсумково, згідно з калькуляцією, загальна вартість наданих послуг склала 7.000,00 грн.

На підтвердження факту оплати позивачем наданих послуг надано квитанцію від 03.09.2020р. на відповідну суму.

Між тим, стосовно змісту, обсягу роботи адвоката у даній конкретній справі та витрачених на надані послуги з професійної правничої допомоги ресурсів (у тому числі і в часовому вимірі) суд зазначає, що за відомостями автоматизованої системи документообігу суду у провадження Харківського окружного адміністративного суду протягом липня-вересня 2020 року надійшла низка абсолютно ідентичних позовів щодо визнання незаконними дій Міністерства юстиції України з приводу відмови у задоволенні запитів на отримання публічної інформації, про причетність до створення яких заявив адвокат ОСОБА_2 (справи №520/8695/2020, №520/8696/2020, №520/9404/2020, №520/9405/2020, №520/11534/2020).

Наведене свідчить про те, що правовий підхід адвоката до складання позовів цієї категорії має сталий характер і не вимагає докладання значних зусиль будь-якого характеру.

До того ж, даний спір належить до кола справ незначної складності, не пов`язаний із життєво важливими інтересами заявника, стосується лише одного епізоду зносин, у яких було складено лише один письмовий запит та надана лише одна письмова відповідь.

Позов було задоволено частково, адже звертаючись до суду, заявник не довів факту фізичного існування тих письмових документів, про надання копій яких було висловлено бажання у порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Підсумовуючи викладені вище міркування і беручи до уваги правову позицію постанови Верховного Суду від 17.09.2019 р. по справі №810/3806/18 (адміністративне провадження №К/9901/11333/19, №К/9901/12479/19), суд доходить до переконання про те, що у даному конкретному випадку справедливим і співмірним відшкодуванням витрат заявника на професійну правничу допомогу буде сума у розмірі 500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 132-139, 143, 241-243, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Заяву про розподіл судових витрат в частині професійної правничої допомоги - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (код -00015622, місцезнаходження - 01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13) на користь ОСОБА_1 (код - НОМЕР_1 ; місцезнаходження - АДРЕСА_1 ) 500 (п`ятсот) грн. 00 коп. у якості компенсації видатків на професійну правничу допомогу.

Решту судових витрат покласти на позивача.

Роз`яснити, що рішення у повному обсязі виготовлено 9 жовтня 2020 року; підлягає оскарженню Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Сліденко А.В.