Справа № 200/7913/20-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 р. Справа№200/7913/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови від 04.08.2020 року № 177388 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 гривень

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 04.08.2020 року № 177388 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 гривень.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.06.2020 року Управлінням Укртрансбезпеки у Одеській області проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання вантажних перевезень, про що складено відповідний акт № 224849 від 04.06.2020 року, на підставі якого відповідачем було прийнято оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Позивач вважає протиправним прийняття постанови про застосування штрафу за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», за яку передбачена відповідальність на підставі абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевищення вагомих параметрів від 5% але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Зазначає, що автомобіль Mercedes-Benz, що здійснював перевезення вантажу загальною вагою 7239 кг не міг перевищувати нормативну в 11 тон на одну вісь, що підтверджується товарно-транспортними накладними від 04.06.2020 року.

Позивач наголошує, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу фургон-рефрижератор Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 має повну масу 16000 кг та масу навантаження 8450 кг, тобто нормативна (дозволена) маса вантажу складає 7550 кг, тому під час вантажно-вагового контролю в Одеській області сталася помилка.

Також зазначає, що перевозився вантаж (м`ясні та ковбасні вироби), який є рухомим в коробках під час зміни напрямків руху чи швидкості автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобілю під час руху, що в свою чергу, не дає можливості за умов відсутності відповідної методики зважування з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалося з перевищенням вагомих обмежень на одну з осей. Вантаж, що перевозився є подільним, тому дозвіл на перевезення такого вантажу відповідно до вимог чинного законодавства виданий бути не може. Отже, навіть у разі, якщо відповідачем було правильно визначено масу транспортного засобу позивача, останній не міг би отримати такий дозвіл, а тому притягнення до відповідальності за відповідною частиною ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону у разі неможливості оформлення та отримання таких документів позивачем є протиправним.

Зазначає, що зі змісту акту перевірки неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю та чи проходив він періодичну повірку.

З зазначених підстав позивач просить задовольнити позовні вимоги та скасувати постанову про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт від 04.08.2020 року № 177388.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 24 вересня 2020 року.

24 вересня 2020 року розгляд справи відкладено на 13 жовтня 2020 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, проте надав заяву про розгляд справи без участі (а.с. 105).

Представник позивача також в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, проте надав клопотання про відкладення судового розгляду, оскільки приймає участь в іншому судовому засіданні.

Суд клопотання представника позивача не приймає до уваги, оскільки представником не надано докази участі в іншому судовому засіданні та у зв`язку з тим, що позивачем надано заяву про розгляд справи без участі.

Представник відповідача через канцелярію суду надав письмовий відзив від 11.09.2020 року (а.с. 33-43). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що пунктом 16 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів.

Керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком №1567, на підставі направлення на перевірку від 29.05.2020 № 026425, 04.06.2020 співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Одеській області проводилась рейдова перевірка на 21км+800м а/д М-14 «Одеса-Мелітополь».

Порядок зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 422 від 20.05.2013 (далі - Порядок № 422).

Відповідно до п. 3, 4 Порядку № 422, був зупинений транспортний засіб марки Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія - ОСОБА_2 .

У відповідності до ст. 49 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 4 Порядку № 422, водій транспортного засобу ОСОБА_2 надав для перевірки посадовим особам Управління Укртрансбезпеки у Одеській області наступні документи: - посвідчення водія відповідної категорії серії НОМЕР_2 ; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 ; - товарно-транспортну накладну від 04.06.2020 № 23041 МК та товарно-транспортну накладну від 04.06.2020 № 23040 МК.

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , було встановлено, що загальна маса транспортного засобу разом з вантажем становила 16,2 т при нормі 40 т; навантаження на передню одиночну вісь транспортного засобу марки Mercedes- Benz, номерний знак НОМЕР_1 , становило 3,86 т при нормі 11 т; навантаження на задню одиночну вісь транспортного засобу марки Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , становило 12,34 т при нормативно допустимому 11 т.

Про вказані вище дані результатів габаритно-вагового контролю свідчить талон про зважування № 5386 від 04.06.2020 року.

Зазначає, що позивач не надає жодних доказів того, що транспортний засіб зважувався під час завантаження, що не надає можливості встановити достовірність ваги, окрім цього, після зважування, докази того на якому обладнанні це проводилось і чи відповідає таке обладнання вимогам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» також позивачем не надано.

В свою чергу, у відповідача наявні всі належні та допустимі докази того, що зважування транспортних засобів позивача співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Одеській області проводилось на обладнанні, яке відповідає вимогам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Наголошує, що правову позицію щодо відсутності потреби в використанні відповідної методики виклав Верховний Суд в постанові від 02.08.2018 по справі № 820/1420/17.

З зазначених підстав просить відмовити у позовних вимогах.

Представником відповідача надано клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 94-95).

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 є фізичною особою-підприємцем, державну реєстрацію здійснено 07.10.2008 року, основний вид діяльності, які здійснює суб`єкт підприємництва за КВЕД: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт відповідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно даних товарно-транспортних накладних від 04.06.2020 року № 23040 МК та від 04.06.2020 року № 23041 МК автомобільним перевізником, водієм ОСОБА_2 здійснювалось перевезення вантажу (м`ясні вироби) масою 256 кг та 6983 кг (а.с. 18-19).

Перевезення здійснювалось на автомобілі марки Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (право власності ОСОБА_1 ) (а.с. 20).

04.06.2020 року посадовою особою Укртрансбезпеки складено довідку № 039997 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, згідно якої повна маса транспортного засобу становить 16200 тонн (а.с. 59).

04.06.2020 року складено акт № 030727 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів (а.с. 58). Від підписання акту № 030727 водій ОСОБА_2 відмовився, про що в ньому здійснено відповідний запис.

04.06.2020 року складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 030727, за яким сума, що підлягає сплаті становить 518,4 євро (а.с. 57).

04.06.2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Одеській області складено акт № 224849, яким встановлено порушення ст. 48, 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: під час надання послуг з перевезення вантажу згідно ТТН від 04.06.2020 року № 23040 МК та від 04.06.2020 року № 23041 МК встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а.с. 56). Від підписання акту № 224849 та надання пояснень водій ОСОБА_2 відмовився, про що наявна відповідна відмітка в акті.

Управлінням Укртрансбезпеки у Донецькій області на адресу позивача направлено повідомлення-запрошення від 31.07.2020 року № 56875/23/24-20 щодо розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт (а.с. 15).

04.08.2020 року Управлінням Укртрансбезпеки у Донецькій області винесена постанова № 177388, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 гривень (а.с. 13).

05.08.2020 року на адресу позивача Управлінням Укртрансбезпеки у Донецькій області направлено лист-повідомлення № 57994/23-2/24-20 про необхідність сплати адміністративно-господарського штрафу за постановою № 177388 від 04.08.2020 року.

Позивач вважає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з пунктом 4 зазначеного Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є:

1) реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті;

2) внесення на розгляд Міністра інфраструктури пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті;

3) здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті;

4) надання у передбачених законом випадках адміністративних послуг у сфері автомобільного, міського електричного, залізничного, морського та річкового транспорту.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2344-III), відповідно до статті 1 якого, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 6 Закону № 2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

На виконання вимог статті 6 Закону № 2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 було затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні , інших нормативно-правових актів.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено пунктом 21 Порядку № 1567.

Згідно з пунктом 22 Порядку № 1567 у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено:

- Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні;

- Ставки плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні;

- Порядок тимчасового обмеження або заборони руху транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на окремих ділянках автомобільних доріг загального користування (Порядок № 879 - далі).

Порядок № 879 визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування та крім того механізм справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Відповідно до пп. 4 пункту 1 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно пунктів 20, 21 Порядку № 879, за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті 04.06.2020 року складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 030727, за яким сума, що підлягає сплаті становить 518,4 євро.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 року у справі №800/3/18 (провадження №К/9901/54235/18) зазначила наступне:

« 26. За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

27. За змістом частини п`ятої статті 21 КАС вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства».

Пунктом 4 Порядку № 879 встановлено, що робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Як зазначено вище, 04.06.2020 року, на ділянці а/д М-14 «Одеса-Мелітополь» здійснено зважування транспортного засобу марки Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , яким було встановлено, що загальна маса транспортного засобу разом з вантажем становила 16,2 т при нормі 40 т; навантаження на передню одиночну вісь транспортного засобу марки Mercedes- Benz, номерний знак НОМЕР_1 , становило 3,86 т при нормі 11 т; навантаження на задню одиночну вісь транспортного засобу марки Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , становило 12,34 т при нормативно допустимому 11 т.

Відповідно до п. 12. Порядку № 879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

В адміністративному позові позивач зазначає, що зі змісту акту перевірки від 04.06.2020 року № 224849 неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю.

Однак, із положень Порядку № 879 можливо зробити висновок, що саме довідка про здійснення габаритно-вагового контролю є підтверджуючим документом щодо здійснення габаритно-вагового контролю.

Крім того, відповідачем до матеріалів справи надано свідоцтво ДП «Київоблстандартметрологія» про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № ПЗЗМ874105820, яке чинне до 22.04.2021 року, що спростовує доводи позивача (а.с. 45).

Стаття 48 Закону № 2344-III передбачає, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Відповідно до абз. 2 ст. 48 Закону № 2344-III документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України транспортним засобом з перевищенням вагових параметрів, виданий компетентними уповноваженими органами, зафіксована в акті від 04.06.2020 року № 224849 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Частина 3 статті 48 Закону № 2344-III передбачає, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом (окрім зазначених у ч. 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до пунктів 2, 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1993 року № 1094.

Згідно пункту 21 Порядку №879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

При перевірці встановлено, що рух автомобільними дорогами України здійснювався із перевищенням вагових обмежень, а дозвіл, що дає право на такий рух у водія позивача ОСОБА_2 був відсутній.

Навіть у випадку доведення можливості переміщення вантажу, ця обставина не спростовує встановленого під час зважування перевищення допустимого осьового навантаження. Наведеними вище нормативними актами не передбачається можливості звільнення перевізника від обов`язку сплати коштів за проїзд великовагового транспорту у випадку переміщення вантажу у вантажному відсіку автомобіля.

Переміщення ватажу під час руху не є припустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Згідно чинного законодавства та жодними вітчизняними чи міжнародними нормативними документами не передбачені виключення з Правил дорожнього руху України щодо правильності розміщення та кріплення вантажу при перевезенні подільних (в тому числі сипучих) вантажів, тому суд критично ставиться до твердження позивача стосовно подільності вантажу, що перевозився позивачем.

Пункт 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року передбачає, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача марки Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , було встановлено, що загальна маса транспортного засобу разом з вантажем становила 16,2 т при нормі 40 т; навантаження на передню одиночну вісь транспортного засобу марки Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , становило 3,86 т при нормі 11 т; навантаження на задню одиночну вісь транспортного засобу марки Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , становило 12,34 т при нормативно допустимому 11 т, про що свідчить талон про зважування № 5386 від 04.06.2020 року (а.с. 60).

Законом України № 54-ІХ від 11.09.2019 року, який набув чинності 25.09.2019 року, внесені зміни до Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема, частину першу статті 60 цього закону доповнено новими абзацами:

- абзац 14 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- абзац 15 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- абзац 16 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки відповідачем, було встановлено, що навантаження на задню одиночну вісь транспортного засобу позивача марки Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , становило 12,34 т при нормативно допустимому 11 т, що у відсотковому співвідношенні становить 12,1%.

Відтак, допущене позивачем порушення законодавства про автомобільний транспорт підпадає під дію абзацу 15 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

З урахуванням зазначеного, винесена 04.08.2020 року Управлінням Укртрансбезпеки у Донецькій області постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №177388, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 гривень є обґрунтованою.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Питання судових витрат не вирішується у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567, статтями 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, буд. 14, ) про визнання протиправною та скасування постанови від 04.08.2020 року № 177388 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 гривень - відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 13 жовтня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова