Справа № 607/2895/20
Суддя: Ромазан В. В.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2020 Справа №607/2895/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Кісіль Т.М.

позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Кондрат Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Березовської Лілії Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Березовської Л.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягненнясерії ЕАК №2057401 від 02 лютого 2020 року, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Аргументуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що спірну постанову вважає такою, що винесена з порушеннями норм законодавства, висновки інспектора є недоведеними, такими, що не відповідають дійсності. Зазначає, що оспорювана постанова підлягає скасуванню, оскільки даного правопорушення він не вчиняв і докази зворотного відсутні. Постанова мотивована тим, що «02.02.2020 року о 12:20 позивач керуючи транспортним засобом марки Opel Astra» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Злуки, 28 у місті Тернополі, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим порушив вимоги п.18.1 ПДР України. Зазначив, що наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, він зменшив швидкість та пропустив пішоходів, які рухались по пішохідному переході, далі продовживши свій рух автомобілем, а тому обставини зазначені у спірній постанові не відповідають дійсності. Також зазначив, що у спірній постанові не зазначено відомостей про технічній засіб, яким здійснено відеофіксацію правопорушення, а відео, яке додано до постанови не містить доказів вчинення правопорушення позивачаем. Тому вважає, що спірна постанови не може бути доказом його винуватості у вчинення спірного правопорушення.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліціїподав суду пояснення на адміністративний позов, згідно якого зазначив, що як вбачається із спірної постанови під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови по справі, позивач 02 лютого 2020 року о 12 год. 20 хв. керуючи автомобілем марки Opel Astra» р.н. НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не надав перевагу в русі пішоходу, який знаходився на пішоходному переході, чим скоїв адміністративний проступок, передбачений ч.1 ст.122 КУпАП. Також зазначив, що відеодоказів вчинення зазначеного правопорушення позивачем в Управлінні патрульної поліції в Тернопільській області не збереглось, оскільки такі зберігаються лише 30 діб. Вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити, зазначив, що при накладенні адміністративного стягнення на позивача суб`єктом владних повноважень не дотримано вимог діючого законодавства, що порушило законні права та інтереси позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце та час розгляду справи. Відзиву на позов не подавав.

Представник третьої особи, яка являє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази встановив.

Згідно спірної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2057401 від 02 лютого 2020 року, 02.02.2020 року о 12:20 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Opel Astra» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Злуки, 28 у місті Тернополі, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість, не зупинився, не надав перевагу в русі пішоходу, чим порушив вимоги п.18.1 ПДР України.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 35 Закону Україну «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно з статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Суд, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, вважає що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог п. 18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як вбачається із дослідженого в судовому засіданні відеодоказу, який надано позивачем, отриманого ним в Управлінні патрульної поліції в Тернопільській області ДПП, який слугував підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності, на ньому не зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного проступку, а саме те, що позивач, керуючи транспортним засобом марки «Opel Astra» р.н. НОМЕР_1 02 лютого 2020 року о 12 год. 20 хв., наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не надав перевагу в русі пішоходу, який знаходився на ньому, як наслідок, порушив вимоги п.18.1 ПДР України. Інших доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП суду не надано.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

Згідно частини 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскаржувана постанова - скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Березовської Лілії Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2057401 від 02 лютого 2020 року, згідно якоїОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 122 КУпАП провадженням закрити.

Стягнути із Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на відповідні цілі, в користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у десяти денний строк з дня проголошення рішення суду.

Повне судове рішення складено 12 жовтня 2020 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан