Справа № 520/136/20
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 р.Справа № 520/136/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Чалого І.С. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2020 року по справі № 520/136/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2020 року апеляційну скаргу залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2020 року по справі № 520/136/20 залишено без змін.

28.09.2020 року до суду апеляційної інстанції надійшла Заява ОСОБА_1 з процесуальних питань (ІІ) Заяви по суті справи (І), в якій останній просить ухвалити додаткове рішення в порядку пункту 2 частини першої статті 252 КАС України, яким: право ОСОБА_1 на призначення пенсії за віком визнати таким, що виникло 26 вересня 2019; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області своїм рішенням визначити страховий стаж ОСОБА_1 на рівні стажу роботи на умовах і в порядку, встановлених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції у справі міг та мав визнати оскаржуване рішення відповідача необґрунтованим, оскільки станом на 31 грудня 2017 року позивач мав обчислений відповідачем страховий стаж понад 15 років, і його право на призначення пенсії виникло 26 вересня 2019 року відповідно до абзацу першого частини першої статті 26 Закону №1058 (перша вимога позову), натомість, суд скасував це рішення з формальних підстав, та зобов`язав відповідача прийняти інше рішення, яке б знов не враховувало наведеного. Зазначає, що суд у справі міг та мав визнати право позивача на пенсійне забезпечення за віком таким, що виникло 26 вересня 2019 року, в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про пенсійне забезпечення. Крім того, вказує, що суд у справі міг та мав визначити стаж роботи позивача станом на 26 вересня 2019 року для з`ясування питання щодо пенсійних прав позивача, відповідно, суд міг та мав визнати право позивача на призначення йому пенсії за віком (друга вимога позову) таким, що виникло 26 вересня 2019 року, тобто, застосувати вихід за межі позовних вимог на користь права позивача (виконуваності рішення суду та його захисної ролі), а не на користь дотримання процедур відповідачем, натомість, суд де-факто відмовив у розгляді прав позивача та у встановленні обставин, які мають значення для справи. Зазначає, що практикою відповідача (підзаконною процедурою) позивач може бути позбавлений права на призначення пенсії з дня досягнення пенсійного віку, незалежно від рішення суду у справі. Посилається, що враховуючи те, що законодавчо встановлений процес не передбачає можливості зміни позовних вимог на стадії апеляційного розгляду справи, відтак, позивач не може наразі доповнити вимогу 2 позову словами з 26 вересня 2019 року (вимогу 1 розділу І апеляційної скарги), а також не може викласти вимогу 4 позову (вимогу 3 розділу І апеляційної скарги) в редакції: 3. Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області своїм рішенням визначити страховий стаж ОСОБА_1 на рівні стажу роботи на умовах і в порядку, встановлених Законом України "Про пенсійне забезпечення", станом на 26 вересня 2019 року - це може тільки суд з власної ініціативи, й це вирішило б проблему виконуваності рішення суду у справі та його захисної ролі; щодо прав позивача у справі рішення суду не містить жодних свідчень їх дослідження, а тому задоволення цієї заяви не може стати врозріз з повноваженнями суду апеляційної інстанції.

Позивач, ОСОБА_1 , в судовому засіданні підтримав подану ним до суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, але зазначив, що вона ним готувалася до отримання повного тексту постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2020 року по даній справі.

Представник відповідача не з`явився в судове засідання, відповідач про дату час та місце розгляду заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення був повідомлений заздалегідь та належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.252 КАС України визначено, що суд, що ухвалив судове рішення може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, зі змісту вказаної статті вбачається, що КАС України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 29.01.2020 р. по справі №9901/118/19.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, процесуальний інститут додаткового судового рішення дає можливість виправити помилки суду, спричинені недотриманням вимог судового рішення, зокрема, щодо наявності в ньому відповіді на всі заявлені вимоги позивача (скаржника в адміністративному процесі), наявності суджень суду щодо способу виконання судового рішення у випадку, коли такі судження є необхідними, вирішення питання про судові витрати.

З наведеного слідує, що додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень.

При цьому, додаткове судове рішення може бути винесене на підставі лише тих доказів, які були досліджені під час судового розгляду та лише за тими обставинами, які були предметом обговорення та оцінки судом при розгляді справи.

Так, суд апеляційної інстанції, переглядаючи в апеляційному порядку скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2020 та приймаючи за його наслідками постанову від 15.09.2020, якою залишив апеляційну скаргу без задоволення, а вказане рішення суду першої інстанції без змін, дослідив усі питання, вимоги та клопотання позивача, що були заявлені останнім в позові та в його апеляційній скарзі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що суд апеляційної інстанції під час прийняття наведеної вище постанови, не виходив за межі позовних вимог в порядку ч.2 ст.9 КАС України і такий вихід після розгляду апеляційної скарги є не можливим.

Наведене вище не позбавляє позивача ( ОСОБА_1 ) звернутися з позовними вимогами до суду першої інстанції, які не були заявлені до суду першої інстанції.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає, що в даній справі відсутні правові підстави для ухвалення додаткового судового рішення, відповідно п.2 ч.1 ст.252 КАС України, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення належить відмовити.

Відповідно до ч.4 ст.252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.243, 250, 252, 321, 325, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2020 по справі №520/136/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Чалий І.С. Бартош Н.С.

Повний текст ухвали виготовлений 12.10.2020 року