Справа № 804/1086/16
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2020 року Справа № 804/1086/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «МТПО Днепр» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
24.02.2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МТПО Днепр» (далі - позивач)) до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), у якій просить:
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, оскільки висновки акту перевірки щодо непідтвердження реальності здійснення операцій з придбання товару та послуг у ТОВ «Амарант Груп» та ТОВ «Гордон-Сервіс», ДП «СКТБ «Елеватормлинмаш» є хибними та необґрунтованими. Позивачем надавались всі первинні документи, що підтверджують здійснення господарських операцій. Всі господарські операції позивача обумовлені економічним змістом, направленим на досягнення розумної кінцевої мети у вигляді отримання доходу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2016 року (суддя І.А. Гончарова) провадження у справі відкрито.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2016 року (суддя І.А. Гончарова) адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МТПО Днепр» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2017 року (колегія у складі суддів - Семененка Я.В., Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю) апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року - без змін.
Постановою Верховного Суду від 13.07.2020 року (колегія у складі суддів - Усенко Є.А., Гімон М.М., Гусак М.Б.) здійснено процесуальну заміну відповідача у справі на Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.
Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області задоволено частково.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2017 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
У постанові Верховним Судом, зокрема, зазначено наступне:
- не заперечуючи правильність висновку суду щодо оцінки протоколу допиту в кримінальному провадженні в контексті доказу в адміністративній справі, разом з тим, не можна погодитися, що такий довід відповідача не підлягав перевірці з використанням засобів доказування у адміністративній справі. Обставини щодо непричетності громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вказаних у видаткових накладних, рахунках на оплату, актах здачі-приймання робіт (надання послуг), податкових накладних як особи, відповідальні за здійснення господарської операції від імені ТОВ ''Амарант Груп'' та ТОВ ''Гордон-Сервіс'', на які посилається відповідач, мають значення для розгляду справи і відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України входять до предмета доказування, оскільки від їх встановлення залежить висновок, чи підтверджені господарські операції належними документами, а відтак, чи правомірно позивач включив до податкового кредиту суми ПДВ, щодо яких виник спір. У разі якщо документи, надані позивачем під час перевірки, підписані не тією особою, яка вказана в них як уповноважена особа на здійснення операцій, такі документи не відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону №996-XIV і не можуть бути доказами господарської операції у адміністративній справі;
- оцінка судами попередніх інстанцій зазначених вище первинних документів, податкових накладних, які позивач надав для підтвердження податкового кредиту в розмірі 273 811,00 грн., зроблена без з`ясування цих обставин, хоча саме на оцінці цих документів ґрунтуються висновки судів щодо результату розгляду справи;
- необхідність з`ясування обставин щодо підписання первинних документів та податкових накладних, виписаних на операції з постачання товарів (послуг) від ТОВ ''Амарант Груп'' та ТОВ ''Гордон-Сервіс'' на адресу позивача обумовлена, крім того, обставинами, які характеризують діяльність цих постачальників, а також доводами відповідача про відсутність у позивача документів на перевезення товарів, неконкретністю змісту актів здачі-приймання робіт (надання послуг). Без з`ясування цих обставин зробити висновок, що оцінка судами попередніх інстанцій доказів у справі зроблена вірно, не можна;
- суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили з наданням відповідної юридичної оцінки, чи може бути встановлений факт господарської операції у разі, коли у вироці суду, який набрав законної сили, встановлені обставини щодо фіктивності одного із учасників цієї операції;
- у вироці Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2015 у справі №204/5136/15-к (провадження №1-кп/204/364/15), зазначено, що незаконне використання ОСОБА_3 реквізитів і печатки ТОВ ''Гордон-Сервіс'' при підроблені первинних бухгалтерських документів ТОВ ''Гордон-Сервіс'' виділені в окреме провадження;
- суди першої та апеляційної інстанцій не вжили визначені законом заходи, необхідні для встановлення обставин, що входять до предмету доказування у цій справі, зокрема щодо осіб, які підписали документи, на підставі яких позивач збільшив в податковому обліку суму податкового кредиту за операціями з придбання товарів (послуг), постачальниками яких в цих документах вказані ТОВ ''Амарант Груп'' та ТОВ ''Гордон-Сервіс'', тоді як відповідач заявляв про ці обставини, а відтак і про їх встановлення. Підписані невідомими особами документи не можуть бути підставою для бухгалтерського і податкового обліку, зокрема для декларування сум податкового кредиту, тим більше, за наявності обставин, що ставлять під сумнів здійснення господарської операції;
- такими обставинами у цій справі є відсутність у ТОВ ''Амарант Груп'' та ТОВ ''Гордон-Сервіс'' виробничих ресурсів, працівників (персоналу), необхідних для виконання поставок товарів та надання послуг, на постачання яких від їх імені виписані видаткові накладні, податкові накладні та акти здачі-приймання робіт (надання послуг);
- про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.
21.07.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з Верховного Суду надійшла адміністративна справа № 804/1086/16.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2020 року адміністративну справу № 804/1086/16 розподілено судді Голобутовському Р.З .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 року справу прийнято до свого провадження суддею Голобутовським Р.З., призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Розгляд справи в судовому засіданні призначено на 25.08.2020 року.
У судове засідання, призначене на 25.08.2020 року, представники сторін не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача надано клопотання про відкладення розгляду справи. Судом відкладено розгляд справи до 08.09.2020 року.
У подальшому розгляд справи відкладено до 29.09.2020 року.
29.09.2020 року представником позивача надані суду письмові пояснення, в яких вказано, що самі факти порушення кримінального провадження щодо фіктивності контрагентів, отримання свідчень (пояснень) посадових осіб контрагентів та інших відомостей, навіть рівно як і вирок щодо фіктивності контрагентів, який зокрема може бути прийнятий на підставі даних протоколів допиту, свідчень (пояснень) посадових осіб контрагентів, - не є беззаперечними доказами фіктивності господарських операцій платника податку з відповідними суб`єктами господарювання. Отже, які б обставини не вказували на ознаки фіктивності контрагента, лише особиста перевірка судом кожного податкового правопорушення і здійснення комплексного дослідження усіх складових господарських операцій (в тому числі з обов`язковим встановлення фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо відповідної протиправної поведінки контрагента та злагодженість дій між ними, або фактів, що вказують на протилежне) дає підстави для висновку щодо нереальності господарських операцій або навпаки. Позивач зауважує, що про відсутність у ТОВ «Амарант Груп» та ТОВ «Гордон-Сервіс» відповідних ресурсів, працівників відповідач зазначає лише на підставі податкової інформації, отриманої за результатами податкового контролю стосовно постачальників товарів (послуг), що не є належним доказом при вирішенні спорів щодо реальності господарських операцій.
Представником відповідача відзиву під час повторного розгляду справи не надано, проте, під час первісного розгляду справи 22.03.2016 року відповідачем надавались письмові заперечення, в яких вказано, що в ході проведення перевірки позивача було здійснено аналіз податкової та фінансової інформації контрагентів позивача та встановлено, що останні відсутні за податковою адресою, відсутня достатня кількість кваліфікованих працівників, обладнання, матеріальних ресурсів та транспортних засобів, що вказує на неможливість надання послуг. Також зазначив про встановлені обставини у постанові слідчого про призначення перевірки, а саме: пояснення ОСОБА_3 , яка, реалізуючи свій злочинний умисел здійснювала складання завідомо неправдивих документів фінансово-господарської діяльності ТОВ «Амарант Груп» та ТОВ «Гордон-Сервіс», маючи на меті пособництво реально діючим підприємствам в умисному ухиленні від сплати податків та отримання незаконного прибутку від такої протиправної діяльності, достовірно знаючи, що така діяльність має безтоварний характер.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
У судове засідання, призначене на 29.09.2020 року, з`явились представники позивача, підтримали обрану правову позицію, просили позов задовольнити. Проти подальшого розгляду справи в письмовому провадженні не заперечували.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка будь-якого учасника справи в судове засідання, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
У відповідності до вимог ст. ст. 205, 243 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «МТПО Днепр» зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 01.08.2013р., станом на час проведення перевірки перебувало на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
У період з 25.06.2015 року по 01.07.2015 року ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «МТПО Днепр» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Амарант Груп», ТОВ «Гордон-Сервіс» за період з 01.04.2013 року по день проведення перевірки.
За результатами перевірки 08.07.2015 року складено акт №2115/04-63-22-04/38836499, у висновку якого зазначено про встановлення наступних порушень:
- документально не підтверджено реальність здійснення господарських взаємовідносин з контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки по ланцюгу постачання: ТОВ «Амарант Груп», ТОВ «Гордон-Сервіс» - ТОВ «МТПО Днепр» ТДВ «Попаснянський ВРЗ», ТОВ «Профіімтех», ТОВ «Альфагро»;
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку.
Рішенням Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №8423/10/04-36-10-07-09 від 02.10.2015 року залишено без змін податкове повідомлення-рішення № від 24.07.2015 року.

Вважаючи прийняте податкове повідомлення-рішення № від 24.07.2015 року протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку доводам позивача про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, з огляду на помилковість висновків контролюючого органу про відсутність реального характеру господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ «Амарант Груп», ТОВ «Гордон-Сервіс», суд виходить з наступного.

З матеріалів справи видно, що між ТОВ "МТПО Днепр" (замовник) та ТОВ "Гордон-Сервіс" (постачальник) укладено договір на виконання послуг №120101 з приводу надання послуг з вивчення ринку збуту матеріалів для будівництва.

На підтвердження виконання умов договору сторонами складено акти здачі-прийняття робіт №1106 від 12.01.2015 року, №1208 від 13.01.2015 року, №1810 від 19.01.2015 року, №1905 від 20.01.2015 року, №2509 від 26.01.2015 року.

ТОВ "Гордон-Сервіс" надано звіти про виконані послуги від 12.01.2015 року, від 13.01.2015 року, від 19.01.2015 року, від 20.01.2015 року, від 26.01.2015 року.

У звітах про виконані послуги Постачальником відображено, у тому числі, потенційних покупців продукції, яку виготовляє позивач.

Результати цих господарських операцій (придбані послуги) використанні позивачем у власній господарській діяльності, а саме укладено договори на поставку товарів з покупцями, які відображені у звітах , а саме з ТОВ "Папірван", ПП "Деметра", ТОВ "ТД "Профіімтех", ТОВ "ТД "Олано", ПАТ "Криворізький завод Цукрогідромаш", ПАТ "Дніпропетровський стрілковий завод", ТОВ "Лакі стар", ТОВ "Машинобудівна комплектація", ТОВ "Новоград-волинський каменедробильний завод" (копії договорів, видаткові накладні, рахунки на оплату долучено до матеріалів справи).

Також 30.09.2014 року між ТОВ "МТПО Днепр" (покупець) та ТОВ "Гордон-Сервіс" (постачальник) укладено договір поставки №3009/012, предметом якого є постачання товару в асортименті, кількості та номенклатурі згідно товаросупровідним документам, окремими партіями.

На підтвердження цих господарських операцій позивачем надано копії видаткових накладних №105 від 03.10.2014 р., №1513 від 31.10.2014 р., №657 від 14.11.2014 р., №1367 від 28.11.2014 р., №1303 від 14.01.2015 р., №1801 від 19.01.2015 р., №3001 від 31.01.2015 р., №3002 від 31.01.2015 р., №1000 від 11.02.2015 р., №1800 від 19.02.2015 р., №2301 від 24.02.2015 р., №2508 від 26.02.2015 р., №2605 від 27.02.2015 р., №270212 від 27.02.2015 р., рахунки на оплату товару та податкові накладні.

Крім цього, 29.08.2014 року між ТОВ "МТПО Днепр" (покупець) та ТОВ "Гордон-Сервіс" (виконавець) укладено договір надання послуг №3009/013, предметом якого є виконання послуг: укладка граніту, брусчатки, передпродажна підготовка товару.

На підтвердження цих господарських операцій позивачем надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №2 від 24.11.2014 року, №2906 від 30.01.2015 року, №3005 від 31.01.2015 року, №3006 від 31.01.2015 року, №310301 від 27.02.2015 року, рахунки на оплату та податкові накладні.

Суми податку на додану вартість за складеними податковими накладними включено до податкового кредиту відповідного періоду, а саме: за жовтень 2014 року на суму 20937,09грн., за листопад 2014 року на суму 4669,0грн., за січень 2015 року на суму 88310,93грн., за лютий 2015 року на суму 74209,0грн.

Також, встановлені обставини справи свідчать про те, що 01.09.2014 року між ТОВ "МТПО Днепр" (покупець) та ТОВ "Амарант груп" (постачальник) укладено договір поставки №01092014, предметом якого є постачання товару в асортименті, кількості та номенклатурі згідно з товаросупровідним документам, окремими партіями.

На підтвердження вказаних взаємовідносин позивачем надано видаткові накладні №81 від 15.10.2014 р., №89 від 18.09.2014 р., №102 від 10.12.2014 р., №171 від 17.12.2014 р., №242 від 24.12.2014 р., №254 від 25.12.2014 р., №2601 від 26.01.2015 р., №2603 від 26.01.2015 р., №2806 від 28.01.2015 р., рахунки на оплату та податкові накладні.

Крім цього, 29.08.2014 року між ТОВ "МТПО Днепр" (покупець) та ТОВ "Амарант груп" (виконавець) укладено договір надання послуг №290814/2, предметом якого є виконання послуг: передпродажна підготовка деталей - комплектуючих запчастин та агрегатів для машинобудівної та гірничої промисловості.

На підтвердження вказаних взаємовідносин позивачем надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №3 від 01.10.2014 р., №10 від 02.10.2014 р., №19 від 03.10.2014 р., №040912 від 04.09.2014 р., №1 від 01.10.2014 р., №090912 від 09.09.2014 р., №100912 від 10.09.2014 р., №0212012 від 02.12.2014 р., №0812012 від 08.12.2014 р., №2212012 від 22.12.2014 р., №2612012 від 26.12.2014 р., №2912012 від 29.12.2014 р., №903 від 09.01.2015 р., рахунки на оплату та податкові накладні.

Суми податку на додану вартість включено до податкового кредиту, а саме: за вересень 2014 року на суму 5440,0грн., за жовтень 2014 року на суму 28256,67грн., за грудень 2014 року на суму 33177,0грн., за січень 2015 року на суму 18871,42грн.

З аналізу наданих документів судом встановлено, що первинна документація по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Гордон-Сервіс» оформлена та підписана директором підприємства ОСОБА_2, первинна документація по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Амарант груп» оформлена та підписана директором підприємства ОСОБА_1 .

Заперечуючи правомірність формування позивачем податкового кредиту по цим господарським операціям, ДПІ посилається на податкову інформацію, яка, за позицією відповідача, вказує на те, що описані в акті перевірки господарські взаємовідносини не мали реального характеру. До такої інформації податкова служба відносить протоколи допитів ОСОБА_2 , від імені якого підписано документи від ТОВ «Гордон-Сервіс»; ОСОБА_1., від імені якого підписані документи від ТОВ «Амарант Груп». Вказані особи під час допитів зазначили, що не мають будь-якого відношення до діяльності зазначених підприємств.

Також ДПІ посилається на вирок Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська відносно ОСОБА_5 (т. 3 а.с. 21), яку визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України (ухилення від сплати податків).

На виконання вимог Верховного Суду, викладених у постанові від 13.07.2020 року, судом досліджено протоколи допитів ОСОБА_2 , від імені якого підписано документи від ТОВ «Гордон-Сервіс» та ОСОБА_1 , від імені якого підписані документи від ТОВ «Амарант Груп», а також вирок Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12.08.2015 року у справі №204/5136/15-к та встановлено наступне.

У матеріалах справи (т. 3 а.с. 19-20) наявна постанова про проведення позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності, складена старшим слідчим з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області підполковником податкової міліції ОСОБА_6 08.06.2015 року, якою встановлено наступне.

ОСОБА_3 , з жовтня 2014 року по лютий 2015 року, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на складання завідомо неправдивих документів фінансово-господарської діяльності підприємств «Гордон-Сервіс» (), ТОВ «Амарант Груп» (), які стали підставою для формування податкового кредиту та формування валових доходів та розходів підприємств вигодонабувачів, з використанням незаконно отриманої печатки ТОВ «Гордон-Сервіс» (код ЄДРПОУ - 39378923), та незаконно використовуючи реквізити підприємств ТОВ «Гордон-Сервіс» (код ЄДРПОУ - 39378923), ТОВ «Амарант Груп» (), тобто підроблення документів, які надають права та звільняють від обов`язків у вигляді нарахування та сплата податків підприємствами-вигодонабувачами, розуміючи злочинний характер своїх дій і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків в результаті їх вчинення, маючи необхідні знання в сфері діючого податкового, бухгалтерського, господарського та іншого законодавств, а також організаторські здібності та досвід практичної роботи пов`язаної з підприємницькою діяльністю, за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, маючи на меті пособництво реально діючим суб`єктам господарювання в умисному ухиленні від сплати податків в особливо великих розмірах та отримання незаконного прибутку від такої протиправної діяльності, фіктивного підприємництва ТОВ «Гордон-Сервіс» (код ЄДРПОУ - 39378923X ТОВ «Амарант Груп» (), достовірно знаючи, що фінансово-господарська діяльність підприємств ТОВ «Гордон-Сервіс» () та ТОВ «Амарант Груп» () має безтоварний характер та підприємства були створені без мети ведення фінансово-господарської діяльності, будучи посібником в умисному ухиленні від сплати податків у вигляді проведення безтоварних операцій - шляхом утворення документообігу завідомо неправдивих документів бухгалтерського обліку та податкової звітності по неіснуючим господарськім відносинам, умисно ухилилась від сплати податків на загальну суму 12250479,00 грн.

Вказані обставини підтверджуються протоколом допиту свідка ОСОБА_2 , який показав, що фінансово-господарську діяльність ТОВ «Гордон-Сервіс» (код ЄДРІІОУ - 39378923) він не вів, ніяких документів діяльності ТОВ «Гордон-Сервіс» (код ЄДРПОУ - 39378923) він не підписував, та до діяльності підприємства не має ніякого відношення.

Вказані обставини підтверджуються протоколом допиту свідка ОСОБА_1 , який показав, що фінансово-господарську діяльність ТОВ «Амарант Груп» () він не вів, ніяких документів діяльності ТОВ «Амарант Груп» () він не підписував, та до діяльності підприємства не має ніякого відношення.

З урахуванням заперечень директорів ТОВ «Гордон-Сервіс» та ТОВ «Амарант Груп» стосовно ведення господарської діяльності вказаних підприємств та підписання первинної документації по наведеним господарським операціям з ТОВ «МТПО Днепр», судом проаналізована первинна документація, на якій міститься підпис вказаних директорів.

Так, з наданих суду документів встановлено, що первинна документація по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Гордон-Сервіс» за різні періоди містить різні відбитки підпису ОСОБА_2 , наприклад у рахунку на оплату №1902012 від 19.02.2015 року (т.1 а.с.97), рахунку на оплату №1208 від 13.01.2015 року (т.1 а.с.111), податковій накладній від 14.11.2014 року №657 (т.1 а.с.130). Вказані відбитки мають суттєві відмінності та можуть посвідчувати підпис однієї особи.

Аналогічна ситуація встановлена судом і по суті аналізу первинної документації по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Амарант Груп», а саме документи за різні періоди містять різні відбитки підпису ОСОБА_1 , наприклад в акті №100912 від 10.09.2014 року (т.1 а.с.159) та рахунку на оплату №2912012 від 29.12.2014 (т.1 а.с.170). Вказані відбитки мають суттєві відмінності та можуть посвідчувати підпис однієї особи.

Відтак, з матеріалів справи, аналізу первинної документації, складеної позивачем по взаємовідносинам з ТОВ «Гордон-Сервіс» та ТОВ «Амарант Груп», встановлено розбіжності заповнення документів та підписання їх саме директорами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Отже, наведена в постанові про проведення позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності, складеної старшим слідчим з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області підполковником податкової міліції ОСОБА_6 08.06.2015 року, інформація стосовно відсутності відношення директорів ТОВ «Гордон-Сервіс» та ТОВ «Амарант Груп» до діяльності вказаних підприємств у досліджувані періоди 2014-2015 роки знайшла своє підтвердження під час надання судом правової оцінки складеним первинним документам.

Обов`язковою умовою для визнання документів доказом у адміністративній справі відповідно до вимог статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України є їх достовірність. Якщо документи складені від імені суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), створеного з метою фіктивного підприємництва, вони не можуть бути підставою бухгалтерського та/чи податкового обліку, оскільки статус нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Відповідно, вчинені під час здійснення нелегальної діяльності операції не можуть бути легалізовані, а їх відображення у бухгалтерському та податковому обліках не може надавати встановлені законом податкові вигоди.

Верховний Суд України неодноразово висловлювався щодо такого правозастосування у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 05.03.2012 у справі №21-421а11 від 22.11.2016 у справі №826/11397/14, від 24.05.2016 у справі №21-5332а15, від 14.06.2016 у справі №21-1318а16, від 22.11.2016 у справі №21-2430а16.

Висновок Верховного Суду України полягає у тому, що надання платником податків податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, окрім випадку, якщо податковий орган не довів, що відомості, які містяться в документах, є недостовірними. Така обставина як наявність кримінального провадження, зареєстрованого за фактом вчинення злочину, передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України, стосовно фіктивності підприємства - контрагента покупця, має бути врахована судом, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами.

Первинні документи, які виписані фіктивним підприємством, не можуть вважатися належно оформленими документами, що підтверджують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та формування витрат є безпідставним.

У постановах за результатами розгляду справ №21-421а11, №826/8465/14, №21-5332а15, №21-1318а16, №21-2430а16 Верховний Суд України зазначив, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним; обставина щодо набрання законної сили вироком суду, яким керівника підприємства визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених частинами першою і другою статті 205 Кримінального кодексу України, підлягає врахуванню адміністративним судом, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального її підтвердження первинними документами. Це саме стосується і справ, де має місце обставина щодо наявності постанови суду про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка вчинила злочин, передбачений статтею 205 Кримінального кодексу України, з нереабілітуючих підстав.

Наведені висновки Верховного Суду України в силу норм частини п`ятої статті 242, підпункту 8 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України підлягають врахуванню судом при застосуванні норм права до подібних правовідносин. Відступу від такої правової позиції Велика Палата Верховного Суду не зробила.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд в ряді постанов, зокрема, від 26.02.2020 у справі №826/1308/18, від 28.10.2019 у справі №280/5058/18, від 06.05.2020 у справі №640/4687/19.

Стосовно інформації, наведеної у вироку Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12.08.2015 року у справі №204/5136/15-к, який набрав законної сили, судом зазначає наступне.

У вироку, крім іншого, зазначено, що згідно з умовами попередньої змови, ОСОБА_5 , діючи з корисливих спонукань, з метою ухилення від сплати податків, повинна була обговорювати з невстановленим співучасником злочину можливість придати своїй злочинній діяльності зовнішніх ознак законності в частині створення завідомо неправдивого документообігу без здійснення реальних фінансово-господарських відносин з фіктивним підприємством ТОВ «Гордон-Сервіс», реквізити та печатку, якого фактично, незаконно використовувала громадянка ОСОБА_3 при підроблені нею первинних бухгалтерських документів, матеріали у відношенні, якої виділені в окреме провадження.

У свою чергу, невстановлений співучасник злочину, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3 та невстановленими особами, повинен був надавати ОСОБА_5 пакети завідомо неправдивих документів по взаємовідносинам ТОВ «Локо-С» з фіктивним підприємством ТОВ «Гордон-Сервіс» для надання вигляду законності документообігу без фактичного здійснення реальних фінансово-господарських відносин з вказаним фіктивним підприємством та відображення вказаних взаємовідносин у бухгалтерському обліку та податковій звітності підприємства ТОВ «Локо-С».

Суд зазначає, що хоча вирок Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12.08.2015 року у справі №204/5136/15-к стосується притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 та незаконної діяльності ТОВ «Локо-С», у вказаному вироку досліджено, фактично встановлено та викрито фіктивну діяльність ТОВ «Гордон-Сервіс».

Отже, судом встановлено, що контрагенти позивача ТОВ «Гордон-Сервіс» та ТОВ «Амарант Груп» є юридичними особами, створеними для прикриття незаконної діяльності організованої злочинної групи із здійснення діяльності з надання незаконних фінансових послуг і переведенню грошових коштів із безготівкової форми в готівкову; господарська діяльність ТОВ «Гордон-Сервіс» та ТОВ «Амарант Груп» фактично не велась, документи фінансово-господарської діяльності підписувались не директорами за винагороду.

З аналізу первинних документів можна зробити висновок про те, що наявність належним чином оформленого первинного документа не надає права платнику податків на формування даних податкового обліку в тому разі, якщо зафіксована в первинних документах господарська операція фактично не відбулася.

Крім того, будь-які документи, у тому числі договори, накладні тощо мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.

Суд вважає, що позивачем безпідставно прийнято до обліку такі первинні документи та формування на їх підставі фінансової звітності, що у свою чергу призвело до неправильного визначення фінансового результату при обчисленні та нарахуванні податкових зобов`язань зі сплати податків.

Періоди оформлення таких первинних документів по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Гордон-Сервіс» та ТОВ «Амарант Груп» припадають на встановлений слідством період ведення фіктивної діяльності вказаних підприємств.

Стосовно перевірки наданої представником позивача первинної документації, судом встановлено, що за результатом проведеного аналізу наданих до перевірки договорів про надання послуг та актів виконаних робіт, укладених з ТОВ «Амарант Груп» та ТОВ «Гордон - Сервіс» встановлено, що складені за фактами виконаних робіт акти (як первинні документи) не відповідають вимогам до первинних документів, зокрема, в них не вказані: зміст господарської операції, одиниця виміру та обсяги господарської операції (людино-години); до акту здачі-приймання робіт (послуг) не надано звіти виконаних робіт, а саме не вказано які фактично надані роботи. Таким чином ТОВ «МТПО - Днепр» не надано до перевірки доказів отримання послуг від ТОВ «Амарант Груп», ТОВ «Гордон - Сервіс».

ТОВ «МТПО - Днепр» до перевірки не надано товарно-транспортних накладних та будь-яких інших документів, які б підтверджували перевезення товару, придбаного у ТОВ «Амарант Груп» та ТОВ «Гордон - Сервіс».

До перевірки також не надано документів, які свідчать про якість поставленої продукції (технічний, сертифікат, посвідчення про якість і т. п.); не надано журнал реєстрації видачі довіреностей на отримання товарноматеріальних цінностей.

Крім того, до перевірки надано договір відповідального зберігання товару від 22.08.2014 №22082014, укладеного з ДП «СКТБ «Елеватормлинмаш» (14312884), проте, згідно з даними ІС «Податковий блок» та наданих до ДПІ податкових декларації по ПДВ, реєстрів наданих податкових накладних ДП «СКТБ «Елеватормлинмаш» (14312884) не декларував ТОВ «МТПО - Днепр» як покупця (замовника) товарів (робіт, послуг), тобто перевіркою не підтверджено фактичне зберігання товару на ДП «СКТБ «Елеватормлинмаш».

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем податку на додану вартість у ціні товару. Як свідчать матеріали справи, зауважень до податкових накладних у контролюючого органу не було.

Суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а його статтею 3 передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також в пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704 (далі - Положення №88), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону та п. 2.4 Положення первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.15 та п. 2.16 Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок. Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Згідно з ст. 1 Закону №996-ХІV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції дії або події, що спричинили реальні зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, тобто майновому стані платника податків.

Надаючи оцінку доводам платника податків щодо реальності відображених у бухгалтерському та податковому обліку операцій, суд зазначає, що встановлення мети та факту порушення встановленого порядку оподаткування, ухилення від оподаткування або створення умов для порушення чинного законодавства, відсутності наміру здійснити реальну господарську операцію та її нездійснення із штучним складанням первинних документів може служити підставою для висновку про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг у вигляді податкового кредиту або витрат, зменшення фінансового результату.

Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, суттєві недоліки таких документів, або складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, тобто відображення у первинних документах недостовірних даних.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту виникають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Витрати для обрахування податку на прибуток та податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути підтвердженими фактично здійсненими господарськими операціями та належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність їх здійснення.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до наведеного визначення господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Господарські операції для визначення податкового кредиту та бази оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Первинний документ має дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Наведеним вимогам досліджені операції платника податків не відповідають.

Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом.

У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного.

У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, первинних документів, платник податків відповідно до встановленого обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства.

Відображення у податковому обліку оподатковуваних операцій має бути підтверджено первинними, відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат. У разі, коли такі документи є недостовірними, тобто не відображають реальних подій (господарської операції), податковий кредит та витрати можуть вважатись не підтвердженими.

У цьому спорі підставою для донарахування контролюючим органом податкових зобов`язань, у зв`язку із визнання такими, що не мають правових наслідків первинних документів, є оформлення від імені контрагентів позивача первинних документів за відсутності змісту господарської операції.

Дослідженими у справі доказами та/або фактом їх відсутності встановлено невідповідність економічної ділової мети та можливості й доцільності ТОВ «Гордон-Сервіс» та ТОВ «Амарант Груп» здійснювати роботи, визначені у договорах, укладених з ТОВ «МТПО Днепр».

З огляду на викладене, суд робить висновок про підтвердження викладеного в акті перевірки факту відсутності реального здійснення робіт та надання послуг ТОВ «Гордон-Сервіс» та ТОВ «Амарант Груп» на користь ТОВ «МТПО Днепр».

За наслідками розгляду справи, судом встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення скасуванню не підлягає, оскільки нарахування здійснене на підставі правомірних висновків перевіряючих, викладених в акті перевірки 08.07.2015 р. №2115/04-63-22-04/38836499, а отже, позовні вимоги є необґрунтованими.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що позовна заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, понесені, позивачем відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «МТПО Днепр» (вул. Фучика, буд. 18, офіс 412А, м. Дніпр, 49027, ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-А, м. Дніпро, 49005, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський