Справа № 640/1853/19
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1853/19 Суддя першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Черпіцької Л.Т.,

при секретарі - Кузик О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач 1), Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач 2), Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі відповідач 3) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16-16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ненадання відповіді на заяву позивача від 21.07.2018 р. щодо примушення Одеського обласного комісаріату вчинити певні дії;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16 -16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16 -16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслати до Міністерства оборони України письмову вимогу щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настання інвалідності ІІ групи, яка настала внаслідок виконання обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», разом з наданим Позивачем пакетом документів;

- зобов`язати Міністерство оборони України в особі Комісії призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16 -16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 200- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, з урахуванням висновків суду протягом одного місяця з часу набрання законної сили судовим рішення;

- провести судовий розгляд справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та участі позивача;

- допустити постанову до негайного виконання;

- зобов`язати надати до суду звіт про виконання судового рішення протягом семи днів з дня отримання копії судового рішення. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 червня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідачі - Міністерство оборони України та Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки звернулись з апеляційними скаргами, в яких просили суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянти обґрунтовували тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року апеляційну скаргу Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - повернуто апелянту.

07 жовтня 2020 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 38144, Державною прикордонною службою України подано відзив на апеляційну скаргу Міністерства оборони України, відповідно до змісту якої просить залишити апеляційну скаргу Міністерства оборони України без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що Міністерством оборони України та Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки порушено вимоги Порядка призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975, адже останніми не розглянуто заяву ОСОБА_1 по суті та не надано відповіді на неї, у зв`язку з чим вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання розглянути заяву по суті є обґрунтованими.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції правомірним, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 20.02.1984 року по 19.12.1985 роки проходив військову службу у складі діючої армії в/ч ОКПП на території Демократичної Республіки Афганістан, що підтверджено копією довідки, виданої Біляївським районним військовим комісаріатом Одеської області від 17.0.2018 р. №2578 (а.с. 36, 40) та копією військового квитка серія НОМЕР_1 (а.с 26).

Відповідно до копії довідки до Акту огляду медико-соціальною експертною службою серії ААВ № 799244 від 25.05.2016 року, за результатами первинного огляду позивача встановлено другу групу інвалідності з 25.05.2016 року, причиною інвалідності зазначена травма (контузія), захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військовослужбовця при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 24 - 25).

Згідно витягу з протоколу, на підставі протоколу від 25.04.2016 року № 1813 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, трав, каліцтв, у позивача травма (контузія), поранення, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії (а.с. 22).

02 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Біляївського районного військового комісаріату Одеської області з проханням надати відомості про наявність в його особовій справі документів чи записів, які підтверджують скоєння ним кримінальних, адміністративних чи інших правопорушень, пов`язаних з алкогольним, наркотичним, токсичним сп`янінням або навмисним спричиненням собі тілесних ушкоджень під час проходження військової служби на території Демократичної Республіки Афганістан (а.с. 35).

У відповідь на вказане звернення Біляївський районний військовий комісаріат Одеської області листом від 17.07.2018 року повідомив про відсутність вказаної інформації станом на 18.07.2018 у військово-облікових документах, які перебувають на зберіганні (а.с. 36).

Також, 02 червня 2018 року позивач листом звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України з проханням прийняти рішення по нарахування та виплату йому, як інваліду ІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби, одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення групи інвалідності (а.с. 37).

У листі від 25.07.2018 року відповідач-3 повідомив про відсутність підстав у позивача для виплати допомоги через ненадання документів проходження ним військової служби в органах Державної прикордонної служби України, відповідно, особам звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби (а.с. 39 - 40).

21 липня 2018 року позивач подав безпосередньо до Міністерства оборони України заяву щодо розгляду документів і прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги (а.с. 28 - 29) та, крім того, листом від 02.06.2018 року звернувся до Міністерства оборони України через військовий комісаріат ІНФОРМАЦІЯ_1 про направлення документів до відповідача-1 для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги (а.с. 31 - 33).

Проте, станом на дату звернення до суду з адміністративним позовом, позивачем не було отримано жодної відповіді від відповідача 1 та відповідача - 2 на звернення від 21.07.2018 року та 02.06.2018 року відповідно, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, враховуючи вимоги апеляційної скарги Міністерства оборони України та норми ч.2 ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до положень статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України від 20 грудня 1991 № 2011-ХІІ (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Приписами пункту 5 частини 2 статті 16 цього Закону України від 20 грудня 1991 № 2011-ХІІ, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Положеннями частини 2 статті 16-2 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

У відповідності до частин 8, 9 статті 16-3 вказаного Закону, особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з нормами пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Так, пунктом 11 Порядку №975 передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; завірену копію довідки акту медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою).

При цьому, у відповідності до пункту 13 Порядку № 975 (у редакції на момент спірних правовідносин), керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до пункту 15 Порядку №975 рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач-3 листом відмовив позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з огляду на те, що позивач проходив службу не в органах Державної прикордонної служби України, разом з тим відповідач-1 та -2 не надали жодної відповіді (що не заперечується відповідачами).

На виконання наказу Міністра оборони України від 26.10.2016 р. № 564, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2016 р., утворюється комісія в апараті Міністерства оборони України з метою виконання пункту 13 Порядку № 975, та Положення про порядок виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які загинули під час виконання обов`язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 травня 1994 року № 290.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затвердженого наказом Міністра оборони України від 26.10.2016 р. № 564 (у редакції на момент спірних правовідносин) основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішень про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

З метою забезпечення виконання покладених на неї завдань Комісія зобов`язана: приймати рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги в місячний строк із дня надходження всіх необхідних документів ( абзац шостий пункту 2 розділу II Наказу Міністерства оборони № 261 від 07.06.2018 р. у редакції на момент спірних правовідносин).

Рішення Комісії про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум доводиться до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Виплата одноразової грошової допомоги здійснюється відповідно до наказів (Пункт 11 розділу III із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства оборони № 261 від 07.06.2018 р. в редакції на момент спірних правовідносин).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, в силу положень наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 р. № 261, відповідну пропозицію для вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги повинна надавати Комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

За результатами розгляду такої пропозиції комісії Міноборони приймає відповідне рішення (позитивне або негативне).

Аналогічна позиція наведена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеною в постанові від 07 жовтня 2019 року справа № 826/7305/16.

З огляду на вищевказане, колегія суддів наголошує, що законодавець поклав на Міністерство оборони обов`язок за результатами розгляду документів про призначення одноразової грошової допомоги прийняти одне з трьох можливих рішень: 1) про призначення одноразової грошової допомоги, 2) про відмову в її призначенні, 3) про повернення документів на доопрацювання.

Проте, Міністерством оборони України, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів, які були скеровані до нього 21.07.2018 року, не було прийнято рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, чим допущено порушення приписів Порядку № 975, оскільки, можливість залишати без розгляду (реалізації) документів про призначення одноразової грошової допомоги не передбачена Порядком №975.

Колегія суддів наголошує, що доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України стосуються виключно відсутності права у ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, проте такі доводи не спростовують висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, адже рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.06.2020 року не було зобов`язано призначити ОСОБА_1 спірну одноразову грошову допомогу, а було встановлено протиправну бездіяльність, що виявилась у не розгляді по суті заяви позивача та ненадання останньому відповіді, в порядку, визначеному нормами чинного законодавства.

З аналогічних мотивів колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на практику Верховного Суду, викладену в постановах від 31.07.2018 року справа № 363/1076/16, від 12.02.2019 року справа № 816/1458/19, від 30.01.2019 року справа № 678/370/17 тощо, адже вищевказані правові висновки стосуються призначення одноразової грошової допомоги, позаяк це не є предметом спору в межах спірних правовідносин (враховуючи часткове задоволення позову).

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 червня 2020 року без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 червня 2020 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

Л.Т.Черпіцька

Повний текст виготовлено 13 жовтня 2020 року.