Справа № 804/3102/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2020 року Справа № 804/3102/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
при секретарі судового засіданняКулаковій А.В.,
представника позивача представника відповідача не з`явився (повідомлений належним чином) Турчак Т.С.,
- вирішено питання судових витрат.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2016 року апеляційну скаргу Нікопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року - залишено без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року - залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 03.04.2020 року касаційну скаргу Нікопольської об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Дніпропетровській області задоволено частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
В постанові Верховним Судом зазначено, зокрема, наступне:
- судами не встановлено склад прощеного банком боргу, чи входять суми основного зобов`язання за кредитним договором, пені та штрафів до неї, та, як наслідок, не з`ясовано дійсного обсягу податкових зобов`язань, обов`язок щодо декларування та сплати яких виникає у платника податків після отриманням додаткового блага у вигляді прощеної (анульованої) суми боргу за кредитним договором;
23.04.2020 року матеріали адміністративної справи №804/3102/15 надійшли до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2020 року адміністративну справу № 804/3102/18 розподілено судді ОСОБА_2 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 року прийнято до свого провадження адміністративну справу № 804/3102/15, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
01.06.2020 року від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про здійснення подальшого розгляду справи в порядку загального позовного провадження.
02.06.2020 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В обгрунтування правової позиції зазначив, що платнику податків банком було прощено основну суму боргу. Доводи представника позивача щодо того, що податковим агентом є банк, а не ОСОБА_1 є недоречними, головне управління ДПС у Дніпропетровській області звертає увагу на те, що банк повідомив платника податків про анулювання боргу та відобразив суму анульованого боргу в 1-ДФ.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 року подальший розгляд адміністративної справи № 804/3102/15 вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 18 червня 2020 року.
18.06.2020 року позивачем надано відповідь на відзив, в якій викладено незгоду з позицією відповідача, викладеній у відзиві та зазначено, що законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.08.2020 року:
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.08.2020 року позивачем надано суду 09.09.2020 року додаткову угоду №2 до договору «Автопакет» №8/2007/840-к/605-АП від 10.05.2007 року та квитанцію №96032663 від 14.08.2013 року.
В судове засідання, призначене на 01.10.2020 року, з`явився представник відповідача, підтримав обрану правову позицію та просив відмовити в задоволенні позову.
Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.
Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне
ОСОБА_1 знаходиться на обліку як платник податків в ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
Відповідно до чинного законодавства позивач є платником податків, зборів (обов`язкових платежів).
Перевіркою встановлені порушення:
Не погоджуючись з викладеними в акті перевірки висновками, позивачем до Нікопольської ОДПІ 31.10.2014 року були подані заперечення на акт.
За умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та цього додаткового договору сторони домовились відмінити:
- штрафів в розмірі 600,00 дол. США, що за офіційним курсом складає 4795,80 грн., що були нараховані до дня укладання цієї додаткової угоди.
За умови виконання позичальником зобов`язань за цією додатковою угодою, позичальник буде вважатись таким, що погасив свої зобов`язання по сплаті пені/штрафу/неустойки перед банком, що була нарахована до дня підписання сторонами цієї додаткової угоди, в повному обсязі.
14.08.2013 року ОСОБА_1 було здійснено сплату боргу за кредитним договором № 8/2007/840-к/605-АП від 10.05.2007 року, що підтверджено квитанцією № 96032663.
На виконання позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 03.04.2020 року, судом проаналізовані складові суми прощених нарахувань та встановлено, що вони складаються з наступних сум:
- штраф в розмірі 600 доларів США, що за офіційним курсом становить 4795,80 грн.;
Вказані суми визначені у додатковій угоді про внесення змін та доповнень № 1 до договору «Автопакет» № 8/2007/840-к/605-АП від 10.05.2007 року та підтверджені відповідачем у відзиві на позовну заяву, поданому до суду 02.06.2020 року.
Вирішуючи даний спір по суті суд керувався нормами чинного законодавства, які діяли на час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Згідно з пп. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в редакції чинній на час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.
Згідно з пп."д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.
Відповідно до пп. 14.1.47, 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Підпунктом 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України, встановлено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:
а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.
Згідно з п.п. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.
В силу положень п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.
Відповідно до п.п. 165.1.49 п. 165.1 ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.
Борг у вигляді пені за кредитним договором, прощений кредитором, не є додатковим благом, з якого боржник повинен сплатити податок у розумінні абз. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.
Відповідно до п.п. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України борг у вигляді пені, комісії чи процентів за кредитним договором, прощений кредитором, не є додатковим благом, з якого боржник повинен сплатити податок.
Частиною 3 ст. 549 ЦК України, встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Таким чином, суд робить висновок, що штрафи та пеня за користування кредитом, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню, а відтак дії позивача щодо не включення до річної податкової декларації за 2013 рік суми анульованої банком заборгованості відповідають нормам Податкового кодексу України, оскільки анульовані банком штрафи та пеня, не є доходом позивача.
Наслідком невірно проведеного розрахунку сум зобов`язань та штрафної санкції є визнання протиправним та скасування такого податкового повідомлення-рішення. Суд не проводить розрахунок сум, визначених протиправним податковим повідомленням-рішенням, а лише перевіряє відповідність винесеного податкового повідомлення-рішення вимогам законодавства та фактичним обставинам наявності бази оподаткування для визначення сум податку на доходи фізичних осіб.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене та приписи ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 182,70 грн., що документально підтверджується довідкою про сплату судового збору від 10.07.2015 року за № 44/15.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено повністю, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 182,70 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 139, 241 - 246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12 жовтня 2020 року.

Суддя С.В. Ніколайчук