Справа № 160/9561/20
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2020 року Справа № 160/9561/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
14.08.2020 адвокат позивача ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
Позов мотивовано тим, що відповідач протиправно не призначив пенсію позивачу, оскільки позивач на момент звернення про призначення пенсії мав достатній загальний та пільговий стаж, що дає право на зниження пенсійного віку на 4 роки, та призначення пенсії за вислугою років.
Ухвалою суду від 19.08.2020 було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні.
10.09.2020 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач помилково тлумачить норми законодавства. Так, позивачу відмовлено у призначені пенсії за вислугою років відповідно до п. а ст. 55 Закону України №1788 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, а саме 12 років 6 місяців.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.08.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років.
Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі №160/1470/20 прийнято рішення від 10.03.2020 про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за вислугою років періоди роботи з 17.12.1993 по 31.08.1994 на посаді механіка рефрижераторного поїзду у реабілітаційному науково-виробничому центрі «Горн» та з 01.09.1994 по 16.09.1996 на посаді механіка рефрижераторної секції відділу залізничних перевезень у реабілітаційному науково- виробничому центрі «Горн» відповідно до п.а ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням зазначених періодів, з дати звернення із заявою про призначення пенсії з 05.08.2019.
Відповідно до вищезазначеного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 зараховано до пільгового стажу за вислугою років відповідно до п.а ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 17.12.1993 по 31.08.1994 на посаді механіка рефрижераторного поїзду у реабілітаційному науково-виробничому центрі «Горн» та з 01.09.1994 по 16.09.1996 на посаді механіка рефрижераторної секції відділу залізничних перевезень у реабілітаційному науково- виробничому центрі «Горн».
Не погодившись з даним рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи його правовими нормами та поясненнями щодо необхідності призначення йому пенсії за вислугою років, але просить зобовязати призначити йому пенсію за віком.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що позивачем не оспорюється визначений відповідачем загальний та пільговий стаж. Правове обґрунтування позовних вимог та підстави позову стосуються спору щодо наявності у позивача права на призначення пенсії за вислугою років на підставі заяви від 05.08.2019 (а.с.7). Разом з тим, в позовних вимогам позивач просить призначити йому пенсію за віком.
Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, обставини справи, що мають значення для розгляду та вирішення справи, суд дійшов до наступних висновків.
Стосовно відмови відповідача призначити позивачу пенсію за вислугою років.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року.
Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 цього Закону встановлено види державних пенсій.
За цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до абз. 1 ст. 7 цього Закону, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Відповідно до ст. 51 цього Закону, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Згідно з п.а ст. 55 цього Закону право на пенсію за вислугу років мають: робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи:
для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі;
для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.
Тобто, пунктом а статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що обов`язковими умовами для призначення пенсії за п.а статті 55 Закону №1788 (для чоловіків) є вік 55 років, загальний стаж роботи 30 років та стаж пільгової роботи 12 років 6 місяців.
Абзац 4 пункту а статті 55 передбачає так звану пільгу в обов`язкових умовах щодо зниження загального стажу роботи в залежності від дати звернення до територіального пенсійного органу, але не містить вказівок про можливість зменшення пільгового стажу.
Враховуючи, що у позивача відсутній необхідний пільговий стаж, а саме: пільговий стаж позивача складає 12 років 05 місяців 04 дні, замість необхідних 12 років 06 місяців, то у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до п.а ст. 55 Закону №1788 станом на дату звернення із відповідною заявою про призначення пенсії.
Суд звертає увагу, що позивач не оспорює встановлений йому пільговий стаж, зараховані періоди роботи тощо, а тому ці обставини не є предметом розгляду цієї справи.
Таким чином, відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугою років, про що просив позивач у заяві від 05.08.2019.
Вирішуючи позовні вимоги, в яких позивач вже просить призначити пенсію за віком, суд зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).
Частиною 1 ст. 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі № 160/1470/20, що набрало законної сили 10.04.2020, встановлено, що на момент звернення до територіального пенсійного органу позивачу виповнилося 58 років, що не дає права на призначення пенсії за віком.

При цьому, твердження адвоката позивача на необхідність зменшення позивачу пенсійного віку з посиланням на п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» судом оцінюються критично, оскільки, по-перше, адвокатом не зазначено, п.2 якої частини Закону він застосовує; а по-друге, зазначеною нормою передбачено підстави призначення пенсії за віком на пільгових умовах для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України. До позовної заяви не долучено жодних доказів, з яких можливо б було встановити те, що позивач був працівником, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Крім того, позивачем не надано доказів звернення до відповідача з заявою призначення пенсії за віком та результату розгляду цієї заяви.

Проаналізувавши обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи. Відповідач як суб`єкт владних повноважень на виконання приписів ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України довів правомірність свого рішення належним чином.

Отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 263, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко