Справа № 360/414/20
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2020 року справа №360/414/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Компанієць І.Д., Блохіна А.А., секретар судового засідання Кобець О.А., за участі позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Шовгена О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року (повне судове рішення складено 03 липня 2020 року в м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/414/20 (суддя в І інстанції Петросян К.Є.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - Сєвєродонецький МВК), в обґрунтування якого, з урахуванням уточнення, зазначено наступне.

Позивач 20.03.2015 був призваний на військову службу під час мобілізації та з 16.03.2016 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з Міністерством оборони України в особі командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Наказом від 16.03.2016 № 35 позивача призначено на посаду заступника військового комісара начальника відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 .

10.05.2019 позивачем було подано рапорт про звільнення з лав Збройних Сил України, у задоволенні якого йому відмовлено, внаслідок чого ОСОБА_1 звернувся до суду щодо оскарження бездіяльності. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 у справі № 360/2650/19 судом зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 звільнити ОСОБА_1 згідно рапорту від 10.05.2019.

Наказом від 26.11.2019 № 212 позивач звільнений з лав Збройних Сил України і виключений зі списків особового складу Сєвєродонецького МВК, знятий зі всіх видів забезпечення.

Разом з тим, позивач зазначає, що Сєвєродонецьким МВК не було виконано його рапорт від 10.05.2019 № 3694. Зокрема, позивачу не виплачена грошова компенсація за невикористане речове та харчове майно та не направлена особова справа на обчислення вислуги років для призначення пенсії у відповідності до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ), у зв`язку із чим ОСОБА_1 на даний час не має змоги оформити пенсію.

На підставі викладеного позивач просив суд визнати протиправними дії Сєвєродонецького МВК та скасувати наказ від 26.12.2019 № 212.

Ухвалою місцевого суду від 25.03.2020 до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.65).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиравним та скасовано наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 26.12.2019 № 212 в частині виключення майора ОСОБА_1 , заступника військового комісара начальника відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_6 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », звільненого наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (по особовому складу) від 12.11.2019 № 257, зі списків особового складу та всіх видів забезпечення 26.12.2019.

Зобов`язано Сєвєродонецький міський військовий комісаріат внести зміни до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 26.12.2019 № 212 в частині визначення дати виключення майора ОСОБА_1 , заступника військового комісара начальника відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_6 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », звільненого наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (по особовому складу) від 12.11.2019 № 257, зі списків особового складу частини з дати проведення з останнім повного розрахунку грошової компенсації за невикористане речове майно та обрахунку вислуги років (страхового стажу).

Не погодившись з таким судовим рішенням, ІНФОРМАЦІЯ_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду по справі № 360/2650/19 щодо визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, зобов`язано Луганський обласний військовий комісаріат звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі рапорту від 10 травня 2019 року як такого, що уклав контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, вислужив не менше 24 місяців військової служби за контрактом та не висловив бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду.

З метою уникнення штрафних санкцій Луганський обласний військовий комісаріат виконав рішення Луганського окружного адміністративного суду по справі № №360/2650/19. При цьому, в рішенні не було вказано задовольнити рапорт позивача.

26 грудня 2019 року, в день прибуття з військово-медичного клінічного центру Північного регіону, військова частина НОМЕР_1 м.Харків, майор ОСОБА_1 , заступник військового комісара-начальник відділення комплектування Сєвєродонецького міського військового комісаріату Луганської області оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », справи та посаду здав, що підтверджено актом прийому-передачі справ та майна відділення комплектування та його рапортом.

16.03.2020 року за вих. ЮК/96 командиру військової частини НОМЕР_2 було надіслано листа із запитом про речовий атестат.

17.03.2020 за вих. 0501/33/3/67 від ТВО командира військової частини НОМЕР_2 було отримано відповідь, в якій вказано, що після закінчення відрядження позивача у вищевказаній військовій частині, він не звертався до речової служби, речовий атестат не отримував.

Тому провести повний розрахунок із позивачем не було можливості ще із причини того, що його речовий атестат не знаходився ні у ІНФОРМАЦІЯ_7 , ні у Сєвєродонецького МВК.

На даний час командиром військової частини НОМЕР_2 речовий атестат позивача направлено до Луганського ОВК фельєгерським зв`язком. Особова справа, на даний час, майора ОСОБА_1 направлена для обчислення вислуги років та страхового стажу фінансово-економічним управлінням Сухопутних військ Збройних Сил України для призначення пенсії, що підтверджується супровідним листом №49ДСК від 19.03.2020.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Слід також зазначити, що Сєвєродонецьким міським військовим комісаріатом також було подано апеляційну скаргу на рішення місцевого суду, однак в зв`язку з неусуненням її недоліків, ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2020 вона була повернута заявнику.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував позивач. Представник третьої особи до апеляційного суду не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації із подальшим укладенням контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посаді осіб офіцерського складу. Наказом від 16.03.2016 № 35 командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » призначений на посаду заступника військового комісара начальника відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рапортом від 10.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_8 про звільнення його з військової служби, у задоволенні якого було відмовлено Луганським ОВК (а.с.4).

Позивачем оскаржено у судовому порядку бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_7 , що виразилася у невиконанні умов контракту в частині звільнення громадян України з військової служби, які вислужили 24 місяці та не бажають продовжувати службу за контрактом.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15.08.2019 у справі № 360/2650/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі рапорту від 10 травня 2019 року, як такого, що уклав контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, вислужив не менше 24 місяців військової служби за контрактом та не висловив бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі рапорту від 10 травня 2019 року як такого, що уклав контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, вислужив не менше 24 місяців військової служби за контрактом та не висловив бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду (а.с.90-95).

На виконання рішення суду від 15.08.2019 у справі № 360/2650/19, наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 12.11.2019 № 257 відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнено з військової служби у запас за підпунктом «й» (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) майора ОСОБА_1 , заступника військового комісара начальника відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.56).

Даний наказ доведено до виконання військовому комісару ОСОБА_2 25.11.2019 Луганським ОВК згідно супровідного листа від 22.11.2019 № ВОЗІК/2773 (а.с.55).

Наказом військового комісара Сєвєродонецького МВК від 26.12.2019 № 212, майор ОСОБА_1 вважається таким, що 26 грудня 2019 року справи та посаду здав і направлений для зарахування на військовий облік до Сєвєродонецького міського військового комісаріату Луганської області. Також, даним наказом ОСОБА_1 26.12.2019 виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Не погоджуючись із прийнятим наказом Сєвєродонецького МВК від 26.12.2019 №212 та діями відповідача з підстав відсутності у наказі інформації про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористане речове майно, та не обчислення відповідачем вислуги років для призначення пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232).

Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2232 проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону (частина перша статті 19 Закону № 2232).

За приписами частини першої статті 26 Закону № 2232 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:

а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації): які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду.

Звільнення з військової служби військовослужбовців, які набули право на звільнення зі служби за цією підставою (за бажанням військовослужбовців), здійснюється у строки, визначені центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, але не пізніше трьох місяців з дня набуття такого права, а тих, хто на час набуття права на звільнення зі служби виконують завдання в інтересах оборони України під час дії особливого періоду, беруть безпосередню участь у веденні воєнних (бойових) дій, у тому числі на території проведення антитерористичної операції, а також у районах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії держави, що формально чи фактично є учасником воєнних дій проти України, - протягом трьох місяців з дня завершення виконання таких завдань.

Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України (частина сьома статті 26 Закону № 2232).

Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України, яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (далі - Положення № 1153).

Відповідно до пункту 7 Положення № 1153 військова служба закінчується, зокрема, в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас.

Згідно із абзацом п`ятим підпункту 2 пункту 225 Положення № 1153 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (крім строку проведення мобілізації) до введення воєнного стану - на підставах, передбачених частинами другою, третьою, пунктом 1 частини четвертої, пунктом 2 частин п`ятої і шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами, крім звільнення через службову невідповідність осіб офіцерського складу, які займають посади, вищі за посади командирів батальйонів (кораблів 3 рангу), та крім звільнення у зв`язку з позбавленням військового звання підполковник (капітан 2 рангу) і вище в дисциплінарному порядку, - командувачами видів Збройних Сил України, командувачами військ (сил) Збройних Сил України, що не входять до складу видів Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_3 , керівниками служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, начальником Національного університету оборони України імені Івана Черняховського.

Військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) військовий комісаріат, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця (пункт 233 Положення № 1153).

У відповідності до пункту 234 Положення № 1153 перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення.

Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги років військової служби військовослужбовець повинен письмово обгрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.

Заперечення військовослужбовців щодо розрахунку вислуги років військової служби розглядаються командирами (начальниками) військових частин перед оформленням документів для звільнення з військової служби. Спірні питання щодо заліку вислуги років окремих періодів служби для призначення пенсії розглядаються спеціальною комісією Міністерства оборони України.

Порядок проведення розрахунку вислуги років визначається Міністерством оборони України.

Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за № 1294/26071 затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (далі Положення № 530).

Розділом ІІ Положення № 530 визначено порядок обчислення вислуги років для призначення пенсії.

У відповідності до пункту 2.10 Положення № 530 перед представленням військовослужбовців до звільнення з військової служби управління (відділ) персоналу уточнює дані про проходження ними служби, а в необхідних випадках і дані про навчання в цивільних вищих (або колишніх середніх) навчальних закладах до прийняття (призову) на військову службу, підтверджує в послужних списках з їх особових справ періоди служби та іншої діяльності, що підлягає зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні, і окремо - на умовах, передбачених пунктом 2.2 цього розділу, або на пільгових умовах, після чого разом з відповідними підрозділами персоналу.

Обчислення вислуги років чи загального страхового стажу для призначення пенсій здійснюється, зокрема, фінансово-економічними управліннями командувань видів Збройних Сил України за поданням відповідних управлінь (відділів) персоналу - офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу управлінь (відділів) оперативних (повітряних) командувань, з`єднань і військових частин, що належать до їх складу, а також офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу військових частин, підпорядкованих Міністерству оборони України, що займають посади, призначення на які здійснюються наказами командувачів військ оперативних командувань, командирів повітряних командувань (по особовому складу), їм відповідних і нижче (пункт 2.12 Положення № 530).

За приписами пункту 2.15 Положення № 530 попередній розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію складається відповідним управлінням (відділом) персоналу та передається разом з особовою справою до фінансового органу (пункт 2.12 цього розділу), який складає основний розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію і повертає його в управління (відділ) персоналу для долучення до особової справи військовослужбовця.

Вислуга років розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення військовослужбовця.

Отже, з аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення. При цьому, інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. Обчислення вислуги років для призначення пенсій здійснюється, зокрема, фінансово-економічними управліннями командувань видів Збройних Сил України за поданням відповідних управлінь (відділів) персоналу.

Згідно із частиною третьою статті 24 Закону № 2232 закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

У відповідності до пункту 242 Положення № 1153 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.2011 № 2011-ХІ, що встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі (далі - Закон № 2011).

У відповідності до частини першої статті 9 Закону № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною першою статті 9-1 Закону № 2011 встановлено, що продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок № 178), пунктом 3 якого визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Судом встановлено, що рапортом від 10.05.2019, який було отримано Сєвєродонецьким МВК 10.05.2019 за № 3694, ОСОБА_1 просив вирішити, зокрема питання щодо виплати йому на день виключення зі списків особового складу військової частини грошової компенсації за неотримане речове майно (а.с.4).

При цьому, рішенням суду від 15.08.2019 у справі № 360/2650/19 було зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 звільнити ОСОБА_1 з військової служби саме на підставі рапорту від 10 травня 2019 року (а.с.90-95).

Проте, наказ відповідача не містить інформацію щодо виплати позивачу грошової компенсації за невикористане ним речове майно.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив наступне.

Право ОСОБА_1 на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно сторонами не заперечується.

З письмових пояснень Луганського ОВК вбачається, що повний розрахунок з позивачем не було проведено, оскільки речовий атестат ОСОБА_1 не знаходився ні у ІНФОРМАЦІЯ_7 , ні у Сєвєродонецького МВК. На даний час командиром військової частини НОМЕР_2 речовий атестат позивача направлено до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Місцевий суд зауважив, що на дату розгляду справи відповідна грошова компенсація за невикористане речове майно ОСОБА_1 не виплачена.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що на момент видання наказу військового комісара Сєвєродонецького МВК (по стройовій частині) від 26.12.2019 № 212 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу, з позивачем не було проведено повний розрахунок щодо виплати грошової компенсації за невикористане речове майно, що унеможливлювало його виключення зі списків особового складу. Згода ОСОБА_1 на виключення його зі списків особового складу до проведення з ним усіх необхідних розрахунків до матеріалів справи відповідачем не надана.

Проте, на думку судової колегії, такі висновки місцевого суду не відповідають наявним в справі обставинам.

Спершу слід зазначити, що право позивача на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно визначає законодавство. В той же час, виплата такої компенсації можлива за наявності відповідних підтвердних документів. Спірними обставинами в цій справі є можливість/неможливість виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу, в даній ситуації, - виконання відповідачем пункту 242 Положення № 1153 щодо забезпечення ОСОБА_1 грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Позов останнього мотивований не проведенням з ним розрахунку з продовольчого і речового забезпечення.

Щодо продовольчого забезпечення, слід зазначити, що судом першої інстанції позов з цієї підстави не задовольнявся, рішення місцевого суду оскаржено лише третьою особою на стороні відповідача. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій позов задоволено. Отже, в частині заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про не виконання Севєродонецьким міським військовим комісаріатом вимог щодо не забезпечення його на день виключення зі спиків особового складу продовольчим забезпеченням судове рішення місцевого суду апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Щодо речового забезпечення.

Судом першоїх інстанції не дано належної оцінки запереченням відповідача і третьої особи на його стороні стосовно наступного.

Як зазначив відповідач (а.с.50), нарахування та виплата компенсації за невикористане речове майно військовослужбовцям Сєвєродонецького міського військового комісаріату здійснюється Луганським обласним військовим комісаріатом. Сєвєродонецький міський військовий комісаріат не має даних про заборгованість перед позивачем з виплати грошової компенсації за невикористане речове майно.

Також з матеріалів справи вбачається, що 16.03.2020 військовим комісаром Луганського обласного військового комісаріату за вих. ЮК/96 командиру військової частини НОМЕР_2 було надіслано листа із запитом про речовий атестат.

17.03.2020 за вих. 0501/33/3/67 від ТВО командира військової частини НОМЕР_2 було отримано відповідь, в якій вказано, що майор ОСОБА_1 , який був приряджений до військової частини НОМЕР_2 з ІНФОРМАЦІЯ_7 , прибув 03.07.2019 з речовим атестатом № 50/185 від 02.07.2019, та був виключений із списків військової частини 03.10.2019, якому був виписаний речовий атестат 24.12.2019 № 62, але даний військовослужбовець не звертався до речової служби військової частини НОМЕР_2 , та його не отримував, про що свідчить відсутність особистого підпису на коренці, талону та речовому атестаті. Станом на 17.03.2020 речовий атестат на майора ОСОБА_1 знаходиться у речовій службі військової частини НОМЕР_2 (а.с.76-79).

Цим спростовуються пояснення позивача в апеляційному суді про те, що ним було здано речовий атестат до відповідача по прибуттю 04.10.2019.

Отже, провести розрахунок із позивачем у відповідача не було можливості з причини того, що його речовий атестат не знаходився ні у ІНФОРМАЦІЯ_7 , ні у Сєвєродонецького МВК.

Відтак, підстави для задоволення позову з цієї причини відсутні.

Крім того, матеріалами справи також встановлено та не заперечується сторонами, що на момент звільнення зі служби, ОСОБА_1 набув право на пенсійне забезпечення за вислугою років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Однак, відповідачем, у визначений чинним законодавством строк, не було проведено попереднього розрахунку вислуги років (страхового стажу) ОСОБА_1 із направленням його особової справи до фінансового органу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » для складання основного розрахунку вислуги років (страхового стажу) відповідно до вимог Положення № 530, що також підтверджується листом відповідача від 03.01.2019 вих. № 15 (а.с.115).

Доказів доведення до ОСОБА_1 інформації про розраховану вислугу років військової служби перед оформленням документів для його звільнення з військової служби відповідачем суду також не надано.

На даний час особова справа майора ОСОБА_1 направлена для обчислення вислуги років та страхового стажу фінансово-економічним управлінням Сухопутних військ Збройних Сил України для призначення пенсії, що підтверджується супровідним листом № 49ДСК від 19.03.2020 (а.с.57).

Разом з тим, на момент розгляду справи, відповідний розрахунок вислуги років (страхового стажу) позивача відповідачем не здійснено.

Отже, наявними матеріалами справи підтверджується, що наказ відповідача від 26.12.2019 № 212 не містить відповідного обрахування вислуги років (страхового стажу) ОСОБА_1 для призначення пенсії.

Однак, зазначені обставини не визначені Положенням № 1153 як підстава, що унеможливлює виключення позивача зі списків особового складу.

Отже, і з цього приводу відсутні підстави для задоволення позову.

Більш того, така ситуація відбулась в зв`язку з наявністю наступних обставин.

10.05.2019 військовий комісар Сєвєродонецького міського військового комісаріату отримав рапорт заступника військового комісара-начальника відділення комплектування Сєвєродонецького МВК майора ОСОБА_1 (вх.3694), яким він висловив своє бажання про звільнення.

Не маючи права приймати рішення про звільнення військовослужбовця, відповідач супровідним листом від 13.05.2019 № 3/587 направив його до Луганського обласного військового комісаріату.

Рапорт позивача було розглянуто військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 та надано відповідь позивачу, який було йому доведено, що підтверджується листом від 16 травня 2019 року №ВОЗІК/1290.

Сєвєродонецький МВК не був учасником у адміністративній справі №360/2650/19 щодо визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії та не був повідомлений жодним чином про рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року, на яке посилається позивач та строки запланованого звільнення ОСОБА_1 .

Відповідно до п.1.5 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони від 10.04.2019 №170, для припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, в органах військового управління оформляються Подання.

Про направлення подання до звільнення з військової служби ОСОБА_1 , заступника військового комісара - начальника відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_6 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на виконання зазначеного рішення суду до оперативною командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Сєвєродонецький МВК не було інформовано.

Про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за підпунктом «й» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (по особовому складу) від 12 листопада 2019 року №257 Сєвєродонецький МВК був повідомлений лише після видання зазначеного наказу, який було доведено до виконання військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується витягом із наказу від 12 листопада 2019 №257 та супровідним листом від 22.11.2019 №В03ІК/2773.

Тому виконати умову щодо підтвердження періодів служби та іншої діяльності, що підлягає зарахуванню до вислуги років в календарному обчисленні, на пільгових умовах, а також уточнення та підтвердження належним чином загального страхового стажу, встановлення якого необхідно для призначення ОСОБА_1 , звільненому з військової служби пенсії на підставі п.«б» ч.2 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ та розрахувати вислугу років військової служби не пізніше ніж за два місяці до дати на яку планувалось звільнення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 не мав можливості.

На даний час особова справа майора ОСОБА_1 направлена для обчислення вислуги років та страхового стажу фінансово-економічним управлінням Сухопутних військ Збройних Сил України для призначення пенсії, що підтверджується супровідним листом № 49ДСК від 19.03.2020.

Отже, позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню повністю.

Разом з тим, колегія апеляційного суду підкреслює, що висновки апеляційного суду в цій справі стосуються лише наказу про виключення позивача зі списків особового складу та в жодному разі не нівелюють його право на пенсійне забезпечення або отримання компенсації за речове майно.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі № 360/414/20 скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Повне судове рішення 12 жовтня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

І. Д. Компанієць