Справа № 560/217/19
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2020-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/217/19
РІШЕННЯ

іменем України

23 вересня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К.

за участю:секретаря судового засідання Зарічан М.В. представників позивача Захаркевича О.В. представників відповідача Грень Н.В. і П`яскорської Л.В.
розглянувши адміністративну справу за позовом Приватне підприємство "Строй- сервіс-999" до Головне управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Строй-Сервіс-999" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 27.09.2018 року № та №.

Рішенням від 14 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року, Хмельницький окружний адміністративний суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 27.09.2018 року №. В решті позову відмовив.

Ухвалою від 20 лютого 2020 року Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду замінив Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області його правонаступником - Головним управлінням Державної податкової служби у Хмельницькій області.

Постановою від 04 березня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року скасував в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 27.09.2018 року №, яким приватному підприємству "Строй - сервіс-999" донараховано податкові зобов`язання з податку на прибуток у сумі 186 672 грн та застосовано штрафні санкції у сумі 43294 грн, та в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 27.09.2018 року №, справу в цій частині направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 21 квітня 2020 року Хмельницький окружний адміністративний суд прийняв до провадження зазначену адміністративну справу та призначив до розгляду.

В обґрунтування позовних вимог щодо визнання неправомірним донарахування податкових зобов`язань з податку на прибуток у сумі 186 672 грн та застосування і зв`язку з тим штрафних санкцій у сумі 43294 грн, позивач вказує, що застосування штрафної санкції податковим повідомленням - рішенням від 27.09.2018 № суперечить законодавству, оскільки Податковий кодекс України не містить нормативного визначення понять бюджетні кошти, розпорядник бюджетних коштів та одержувач бюджетних коштів, а тому, в силу пункту 5.3 статті 5 Кодексу застосуванню підлягають положення Бюджетного кодексу України. Враховуючи те, що позивач не належить до сфери управління Укравтодору не є розпорядником бюджетних коштів, не відноситься до отримувача бюджетних коштів, визначених у Порядку спрямування коштів державного бюджету, призначених для фінансування розвитку мережі і утримання автомобільних доріг загального користування, висновки податкового органу про необхідність застосування положень пункту 187.7 статті 187 Кодексу та включення сум податку на додану вартість до складу податкового зобов`язання за фактом надходження коштів на банківський рахунок є безпідставним та законодавчо неврегульованими. При цьому, вважає збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 186672 грн та застосування штрафної санкції у сумі 43294 грн, за податковим повідомленням-рішенням від 27.09.2018 року за № протиправним, оскільки в основі розрахунків суми заниження податкового зобов`язання з податку на прибуток, лежить методологічно-недолуга розрахункова модель, оскільки до загального порівняльного розрахунку взяті показники звітів про фінансові результати різних податкових періодів (порівнюються ідентичні показники різних звітів ф-2 2016 року з показниками 2017 року). З акту перевірки не можливо встановити передумови вказаних розбіжностей. Щодо заниження бази оподаткування з податку на додану вартість на суму 494798,68 грн за рахунок не відображення в повному обсязі у складі податкових зобов`язань операцій з проведення робіт за бюджетні кошти, зазначає, що при проведенні перевірки перевіряючими не взято до уваги показники декларацій з податку на додану вартість послідуючих податкових періодів, в яких і було задекларовано податкові зобов`язання з наведених вище відображених в акті операцій. За результатами проведених розрахункових операцій з КРБШП в серпні 2017 до перевірки надані, проте відповідачем не враховані, податкові накладні на загальну суму 122714,34 грн. Зазначене вказує на безпідставне актування перевіряючими суми заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість, по перелічених операціях за серпень 2017 на 18890,66 грн. Відтак, загальна сума заниження податкового зобов`язання з ПДВ по взаєморозрахункам з КРБШП складає 98683,92 грн (31509,34+40462,92-4420,48+18890,66+12241,48). По взаєморозрахунках з неплатниками податку на додану вартість, протягом охопленого перевіркою періоду, задокументовано заниження зобов`язання з податку на додану вартість у загальній сумі 323370,59 грн (615431,1 грн - 292060,51 грн), у тому числі: в травні 2016 року у сумі 46551,81 грн, в жовтні 2016 року у сумі 21177,87 грн, в серпні 2017 року у сумі 255640,91 грн, в результаті не віднесення до об`єкту оподаткування ПДВ по даті надходження в повній сумі бюджетних коштів в рахунок виконаних робіт сільським радам. Перевіркою встановлено, що в деклараціях з ПДВ позивач задекларував надходження оплати за рахунок бюджетних коштів в загальній сумі 4031040 грн без ПДВ та нараховані податкові зобов`язання з ПДВ в загальній сумі 292060 грн, в тому числі в травні 2016 року у сумі ПДВ - 0,00 грн, в жовтні 2016 року у сумі ПДВ - 282010,90 грн, в серпні 2017 року у сумі ПДВ -10049,61 грн. Як результат, донараховано суму податку на додану вартість у сумі 323370,59 грн з застосуванням штрафної санкції на вказану суму, що частково суперечить наявним та наданим для перевірки відповідним податковим накладним. За результатами проведених розрахункових операцій з неплатниками податку на додану вартість в травні 2016, в жовтні 2016, в серпні 2017 - перевіряючими не враховані наявні зареєстровані податкові накладні на загальну суму 603670,21 грн. Зазначене вказує на безпідставне документування суми заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість, по зазначених операціях на суму 323370,59 грн (615431,10-292060,51). Відтак, загальна сума заниження податкового зобов`язання з ПДВ по взаєморозрахункам з неплатниками податку на додану вартість складає 11760,89 грн (615431,10- 603670,21). Щодо несвоєчасності подачі на реєстрацію податкових накладних зазначає, що пунктом 201.10 статті 201 ПК України виокремлено такі види податкових накладних, які підлягають реєстрації в ЄРПН: податкові накладні, які не надаються покупцю; податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування. При цьому у статті 120-1 ПК України законодавець визначив виключні випадки, які звільняють платника від штрафних санкцій, а саме у випадку несвоєчасної реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою. Отже, відповідальність, передбачена статтею 120-1 ПК України, не застосовується до трьох окремих видів податкових накладних, а саме: податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю); податкових накладних, складених на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування; податкових накладних, складених на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою, а тому, враховуючи, що позивач здійснював постачання товарів/послуг не платникам податку, а податкові накладні за даними операціями не надавались покупцю послуг, то платник податків звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 120-1 ПК України. Крім того вказує, що акт перевірки від 11.09.2018 №1434/22-01-14-02/36397204 не може слугувати підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень щодо нарахування платнику податків податкових зобов`язань, оскільки не містить підпису посадової особи контролюючого органу, яка проводила перевірку. Вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що суперечать нормам податкового законодавства. Просить суд їх скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на позов відповідачі, обгрунтовуючи правомірність збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 186 672 грн та застосування штрафної санкції у сумі 43 294 грн податковим повідомленням-рішенням від 27.09.2018 форми "Р" №, зазначає, що перевіркою задекларованих платником податків та встановлених у ході проведення перевірки показників фінансових звітів суб`єкта малого підприємництва (форма №2-м) встановлено відхилення таких показників: заниження рядка 2000 "Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)" всього в сумі 1640 грн., у тому числі за: 2016 рік завищення в сумі 133 026 грн., 2017 рік заниження в сумі 134 667 грн.; заниження рядка 2240 "Інші доходи" всього в сумі 7179 грн., у тому числі за: 2015 рік в сумі 7179 грн.; завищення рядка 2270 "Інші витрати" всього в сумі 897 456 грн., у тому числі за 2015 рік в сумі 67 779 грн., за 2017 рік у сумі 829 677 грн, завищення рядка 2180 "Інші операційні витрати" всього в сумі 130 809 грн, у тому числі за 2016 рік в сумі 130 809 грн. В результаті невідповідності показників бухгалтерського обліку показникам, відображеним в Звіті про фінансові результати, занижено фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку на суму 1037084 грн, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 186 672 грн. Вказує, що відповідно до вимог пункту 185.1 статті 185, пункту 187.7 статті 187 Податкового кодексу України, ПП "Строй - Сервіс 999" по даті надходження оплати робіт, які виконувались за бюджетні кошти в загальній сумі 3 692 586 грн (сума без ПДВ 3 077 155 грн) зобов`язано було визначити податкові зобов`язання з ПДВ по взаємовідносинах з Сахновецькою сільською радою, Кузьминською сільською радою, Розсошанською сільською радою, Щиборівською сільською радою, Митинецькою сільською радою (не платниками ПДВ) у загальній сумі 615 431,10 грн. В Деклараціях з ПДВ позивач задекларував надходження оплати за рахунок бюджетних коштів в загальній сумі 4 031 040 грн, без ПДВ та нарахував податкові зобов`язання з ПДВ в загальній сумі 292 060 грн. В порушення вимог пункту 185.1 статті 185, пункту187.7 статті 187 Податкового кодексу України позивач занизив податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму 323 371 грн (615 431,1 грн - 292 060,51 грн). Зазначає, що приватним підприємством "Строй-Сервіс-999" порушено вимоги пункту 2 та пункту 4 розділу VI Наказу №21 в результаті невірного відображення показників, що уточняються і це стало наслідком заниження суми ПДВ в розмірі 24 960 грн (26 349 - 1 389 = 24 960 грн), в тому числі за грудень 2017 року в сумі 24 960 грн. Посилання позивача на відсутність підпису посадової особи контролюючого органу у Акті перевірки, як на підставу для скасування податкових повідомлень-рішень вважає необґрунтованими, оскільки відсутність у акті перевірки підпису однієї з посадових осіб контролюючого органу, яка її проводила, не може бути самостійною підставою для визнання недійсними рішень контролюючого органу, прийнятих на підставі такого акта, при відсутності порушень правил проведення перевірки. У акті перевірки відсутній підпис заступника начальника відділу перевірок у сфері матеріального виробництва, сфері послуг ОСОБА_1 , так як у день підписання акту перевірки він перебував у щорічній відпустці з 10.09.2018 року, що підтверджується витягом з наказу № 206-в від 03.09.2018 року ГУ ДФС у Хмельницькій області. Проте, згідно з додатком 1 до акту перевірки "Узагальнений перелік документів, що були використані при проведені перевірки ПП "Строй-Сервіс- 999"", усі документи, які стосуються описаних вище порушень, перевірялися однаково як начальником відділу перевірок у сфері матеріального виробництва, сфері послуг Коломійцем Ігорем Івановичем так і ОСОБА_2 - заступником начальника відділу перевірок з окремих питань, чий підпис міститься в акті перевірки. Вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 27.09.2018 року №№ та № прийняті відповідачем обґрунтовано, на підставі та в межах повноважень контролюючого органу, із врахуванням всіх обставин, що мали значення для їх прийняття. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши учасників справи, дослідивши докази, суд встановив таке.

Позивач - ПП "Строй-Сервіс-999" зареєстроване Старокостянтинівським районним управлінням юстиції 25.03.2009.

Працівниками ГУДФС у Хмельницькій області проведена планова виїзна документальна перевірка податків ПП "Строй-Сервіс-999" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017,

За результатами перевірки складений акт від 13.07.2018 №1219/22-01-14- 011/36397204.

Не погоджуючись із висновками, викладеними в акті перевірки від 13.07.2018 №1219/22-01-14-011/36397204, позивач подав до ГУ ДФС у Хмельницькій області заперечення, вказавши, що такі висновки не ґрунтуються на документальному забезпеченні бухгалтерського та податкового обліку підприємства. До заперечень позивач надав копії первинних бухгалтерських документів щодо формування собівартості реалізованих товарів та готової продукції, а також регістри бухгалтерського обліку, які не були надані перевіряючим під час проведення планової перевірки.

В зв`язку із поданням позивачем заперечень до акту про результати документальної планової перевірки працівниками ГУ ДФС у Хмельницькій області проведена позапланова виїзна документальна перевірка ПП "Строй-Сервіс-999" з аналогічних питань.

За результатами документальної позапланової перевірки складений акт від 11.09.2018 №1437/22-01-14-02/36397204, яким встановлено порушення позивачем пункту 44.1, пункту 44.2, пункту 44,3 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі ПК України); пункту 2 статті 3, пункту 1 та пункту 2 статті 9 закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-ХІV, пункту 5, пункту 7 П(С)БО 15 "Дохід" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.12.1999 №290; пункту 5, пункту 6, пункту 7, пункту 11, пункту 20, пункту 29 П(С)БО 16 "Витрати" затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, в результаті чого ПП "Строй-Сервіс-999" занижено податок на прибуток у сумі 4 108 140 грн, у тому числі за: 2015 рік в сумі 495 713 грн, 2016 рік в сумі 1 624 899 грн, 2017 рік в сумі 1 987 528 грн; пунктів 187.1, 187.7 статті 187, пункту 189.1 статті 189, пілпукту 192.1.1 пункту 192.1 статті 192, абзацу "а" пункту 198.1, пункту 198.2, абзацу "а" пункту 198.3, пункту 201.10 статті 201 ПК України; пункту 2 та пункту 4 наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №159/28289, з врахуванням змін, внесених Наказом Мінфіну від 23.02.2017 №276, зареєстрованого в Мінюсті 28.02.2017 за №269/30137, в результаті чого ПП "Строй-Сервіс-999" занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 503 317 грн, в тому числі за червень 2015 в сумі 31509 грн, листопад 2015 в сумі 40463 грн, квітень 2016 в сумі 289 грн, травень 2016 в сумі 436552 грн, жовтень 2016 в сумі 21178 грн, травень 2017 в сумі 26 грн, серпень 2017 в сумі 347276 грн, жовтень 2017 в сумі 12242 грн, грудень 2017 в сумі 24960 грн.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Хмельницькій області прийняло податкові повідомлення-рішення:

№, яким збільшило суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 5011247,00 грн, в тому числі основний платіж в сумі 4108140,00 грн, штрафні фінансові санкції в сумі 903107,00 грн);

№, яким збільшило суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 589760,0 грн, в тому числі основний платіж 471808,0 грн, штрафні (фінансові санкції) в сумі 117952,0 грн.

Рішенням від 14 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року, Хмельницький окружний адміністративний суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 27.09.2018 року №.

Постановою від 04 березня 2020 року Верховний Суд скасував рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року в частині скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 27.09.2018 року № в частині донарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 186 672 грн та застосування штрафних санкцій у сумі 43294 грн, та в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 27.09.2018 року №, та направив справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Досліджуючи правомірність податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 27.09.2018 року № в частині нарахування податкових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 186672,00 грн та штрафних санкцій в сумі 43294,00 грн і №, яким збільшена сума грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 589760,0 грн, в тому числі основний платіж 471808,0 грн, штрафні (фінансові санкції) в сумі 117952,0 грн, суд враховує таке.

Підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення від 27.09.2018 року №, в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 186672,0 грн та застосування штрафної санкції у сумі 43294,0 грн, слугували висновки відповідача щодо заниження рядка 2000 "Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)" всього в сумі 1640 грн, у тому числі за: 2016 рік завищення в сумі 133 026 грн, 2017 рік заниження в сумі 134 667 грн, заниження рядка 2240 "Інші доходи" всього в сумі 7179 грн за 2015 рік, завищення рядка 2270 "Інші витрати" в сумі 897 456 грн, у тому числі за 2015 рік в сумі 67 779 грн і за 2017 рік у сумі 829 677 грн, та завищення рядка 2180 "Інші операційні витрати" за 2016 рік в сумі 130 809 грн. в результаті відхилення показників фінансових звітів ПП "Строй-Сервіс-999" у період, що перевірявся, з показниками бухгалтерського обліку.

Перевіркою встановлено таке:

за даними бухгалтерського обліку ПП "Строй-Сервіс-999" (рахунок 746 "Інші доходи") інші доходи за 2015 рік склали 7179 грн. ПП "Строй-Сервіс-999" , однак у рядку 2240 "Інші доходи" фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва (форма №2-м) за 2015 рік інші доходи не відображені;

за даними бухгалтерського обліку ПП "Строй-Сервіс-999" (рахунки 92 "Загальновиробничі витрати", 94 "Інші витрати операційної діяльності", 79 "Фінансові результати") інші операційні витрати склали 182191 грн, натомість у рядку 2180 Звіту про фінансові результати форми №2 за 2016 рік відображені інші операційні витрати в сумі 313000 грн, завищення склало 130809 грн (182191 - 313000 = -130809);

за даними бухгалтерського обліку ПП "Строй-Сервіс-999" (рахунки 92 "Загальновиробничі витрати", 94 "Інші витрати операційної діяльності", 79 "Фінансові результати") інші витрати за 2015 рік склали 185621 грн, у рядку 2270 Звіту про фінансові результати форми №2 за 2015 рік відображені інші витрати в сумі 253400 грн, завищення склало 67 779 грн (185621-253 400= 67 779);

за даними бухгалтерського обліку за 2017 рік (рахунки 92 "Загальновиробничі витрати", 94 "Інші витрати операційної діяльності", 79 "Фінансові результати") інші витрати склали - 375823 грн, у рядку 2270 Звіту про фінансові результати форми №2 за 2015 рік відображені інші витрати в сумі 1205500 грн, завищення склало 829677 грн (375823-1 205 500= - 829 677).

Порядок заповнення звіту про фінансові результати врегульований Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 25 "Спрощена фінансова звітність" (далі - П(С)БО-25), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.03.2000 року №39.

Відповідно до пункту 5.1. П(С)БО-25 у статті "Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)" відображається дохід від реалізації продукції, товарів, робіт і послуг без непрямих податків і зборів та інших вирахувань з доходу.

Згідно з пунктом 5.3. П(С)БО у статті "Інші доходи" відображаються: дивіденди, відсотки, доходи від участі в капіталі та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій; дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць; інші доходи, які виникають у процесі діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

У пунктах 5.5 5.6. П(С)БО у статті "Інші операційні витрати" наводяться адміністративні витрати, витрати на збут, а також собівартість реалізованих оборотних активів (крім готової продукції, товарів і фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та груп вибуття; відрахування на створення резерву сумнівних боргів і сума списаних безнадійних боргів; втрати від знецінення виробничих запасів; втрати від операційних курсових різниць; визнані економічні санкції; відрахування для забезпечення відшкодування наступних операційних витрат; інші витрати, що пов`язані з операційною діяльністю підприємства. У цій статті також відображається належна до сплати за звітний період відповідно до законодавства сума податків і зборів. У статті "Інші витрати" відображаються: витрати на сплату процентів та інші витрати підприємства, пов`язані із запозиченнями; втрати від участі в капіталі; собівартість реалізації фінансових інвестицій; втрати від неопераційних курсових різниць; втрати від уцінки фінансових інвестицій та необоротних активів; інші витрати, які виникають у процесі діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

За змістом підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно з пунктами 44.1 і 44.2 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Тобто, для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток платнику податків слід керуватись правилами бухгалтерського обліку.

У відповідності до абзацу 1 пункту 5 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку N 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 N 318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за N 27/4248, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Згідно з пунктом 6 вказаного Положення не визнаються доходами такі надходження від інших осіб: сума податку на додану вартість, акцизів, інших податків і обов`язкових платежів, що підлягають перерахуванню до бюджету й позабюджетних фондів, сума надходжень за договором комісії, агентським та іншим аналогічним договором на користь комітента, принципала тощо, сума попередньої оплати продукції (товарів, робіт, послуг), сума авансу в рахунок оплати продукції (товарів, робіт, послуг), сума завдатку під заставу або в погашення позики, якщо це передбачено відповідним договором, надходження, що належать іншим особам, надходження від первинного розміщення цінних паперів, сума балансової вартості валюти.

Пунктом 7 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку N 15 "Дохід" встановлено, що визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи. До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо.

Відповідно до пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 N 318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за N 860/4153, витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Відповідно до пункту 6 вказаного Положення витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Пунктом 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" визначено, що не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.

Згідно з пунктом 44.3 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39 2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).

Відповідно до статті 9 закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

За змістом частини 2 статті 3 закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Отже, показники фінансової звітності платника податків повинні співпадати з даними бухгалтерського обліку, що здійснюється на підставі первинних документів, складання яких є обов`язковою передумовою включення певних сум до витрат, які враховуються для визнання об`єкта оподаткування податком на прибуток. У випадку виникнення розбіжностей між даними фінансової звітності та бухгалтерського обліку для цілей податкового обліку використовуються дані бухгалтерського обліку, які грунтуються на первинних докуметах.

Ані під час перевірки, ані під час судового розгляду справи, позивач не надав первинні документи, які підтверджують здійснення ним у 2015 році господарських операцій з постачання товарів (робіт, послуг) на суму 7179 грн, відображену ним у бухгалтерському обліку у складі інших доходів, однак, не включену до відповідних доходів Звіту про фінансові результати. Не надав позивач також первинні документи, складені за результатами здійснення господарських операцій з придбання у 2015-2017 роках товарів (робіт, послуг), витрати на які відображені ним у Звітах про фінансові результати за відповідні періоди у складі інших витрат в сумі 253400 грн за 2015 рік, у складі інших операційних витрат за 2016 рік в сумі 313000 грн та у складі інших витрат за 2017 рік сумі 1205500 грн.

З урахуванням вимог статті 44 ПК України та закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відсутність у позивача первинних документів, які підтверджують здійснення господарських операцій не дає йому права на включення їх до Звіту про фінансові результати.

Тому, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 27.09.2018 № в частині нарахування податкових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 186672 грн та штрафних санкцій в сумі 43294 грн прийняте відповідачем у відповідності до вимог ПК України.

Досліджуючи правомірність податкового повідомлення-рішення № від 27.09.2018, суд враховує таке.

Спірне податкове повідомлення-рішення базується на відображених в акті перевірки №1434/22-01-14-02/36397204 від 11.09.2018 висновках відповідача щодо заниження суми ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету в розмірі 471808,0 грн.

За даними перевірки заниження суми ПДВ, що підлягає сплаті у відповідні звітні періоди відбулось у зв`язку з тим, що в порушення вимог пункту 185.1 статті 185 пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 201.10 статті 201 ПК України позивач не відобразив податкові зобов`язання з ПДВ за 2015-2017 роки на загальну суму 494799 грн у складі податкових зобов`язань по операціях з виконання робіт з поточного ремонту доріг за бюджетні кошти.

Згідно з даними податкової звітності з ПДВ - додаток 5 "Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" по контрагентах - Сахновецька сільська рада, Кузьминська сільська рада, Розсошанська сільська рада, Щиборівська сільська рада, Митинецька сільська рада по операціях х виконання поточного ремонту доріг за бюджетні кошти позивач нарахував податкові зобов`язання з ПДВ в загальній сумі 292060 грн, в тому числі у травні 2016 року в сумі 0,00 грн, жовтні 2016 року в сумі 282010,90 грн, у серпні 2017 року в сумі 10049,61 грн.

Вказані селищні ради перерахували для ПП "Строй-Сервіс-999" бюджетні кошти в загальній сумі 3692586,62 грн, в тому числі у травні 2016 року в сумі 279310,83 грн, в жовтні 2016 року в сумі 1819132,66 грн, в серпні 2017 року в сумі 692586,62 грн, що підтверджується даними первинних документів, банківських виписок, оборотів по рахунку 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" та по рахунку 6811 "Розрахунки за одержаними авансами".

Відповідно до вимог пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 187.7 статті 187 ПК України дата виникнення податкових зобов`язань у разі постачання товарів/послуг з оплатою за рахунок бюджетних коштів є дата зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку або дата отримання відповідної компенсації у будь-якій іншій формі, включаючи зменшення заборгованості такого платника податку за його зобов`язаннями перед бюджетом.

Тому, позивач по даті надходження бюджетних коштів від сільських рад зобов`язаний був нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ в загальній сумі 615431 грн, в тому числі у травні 2016 року в сумі 46551,81 грн, в жовтні 2016 року в сумі 303188,77 грн, в серпні 2017 року в сумі 265690,52 грн.

Однак, в порушення вимог пункту 185.1 статті 185, пункту 187.7 статті 187 Податкового кодексу України не відобразив зазначені податкові зобов`язання з ПДВ у загальній сумі 323370,59 грн, в тому числі у травні 2016 року у сумі 46551,81 грн, у жовтні 2016 року у сумі 21177,87 грн, у серпні 2017 року у сумі 255640,91 грн.

Крім того, суд враховує, що в порушення підпункту 192.1.1 пункту 192.1 статті 192 ПК України, в результаті не коригування (зменшення) податкового кредиту згідно з розрахунків коригувань, виписаних та зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних по взаємовідносинах із ТОВ "Авто СТ" в сумі - 206 грн, ТОВ "КПП Центр" в сумі - 83 грн та Старокостянтинівський ККП в сумі - 26 грн, позивач зависив податковий кредит на суму 315 грн. А в порушення вимог пункту 2 та 4 розділу VI Наказу №21 Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року про затвердження форми та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість у 2017 році, в результаті не вірного відображення показників, що уточняються занизив суму ПДВ в розмірі 24960 грн (26349 - 1 389 = 24 960 грн), в тому числі за грудень 2017 року в сумі 24 960 грн.

Під час розгляду справи відповідач не надав належних доказів щодо спростувань вказаних висновків. Натомість позивач зазначає, що при проведенні перевірки не взяті до уваги показники декларацій з податку на додану вартість послідуючих податкових періодів, в яких були задекларовані податкові зобов`язання з наведених вище операцій. Зокрема, за результатами проведених розрахункових операцій з КРБШП в серпні 2017 не враховані податкові накладні на загальну суму 122714,34 грн, що вказує на безпідставне актування суми заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість, по перелічених операціях за серпень 2017 на суму 18890,66 грн. Тому, загальна сума заниження податкового зобов`язання з ПДВ по взаєморозрахункам з КРБШП складає 98683,92 грн. За результатами проведених розрахункових операцій з неплатниками податку на додану вартість в травні 2016, жовтні 2016, серпні 2017 років не враховані наявні зареєстровані податкові накладні на загальну суму 603670,21 грн, що вказує на безпідставне документування суми заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість, по зазначеним операціях на суму 323370,59 грн (615431,10-292060,51). Таким чином, загальна сума заниження податкового зобов`язання з ПДВ по взаєморозрахункам з неплатниками податку на додану вартість складає 11760,89 грн.

Досліджуючи правомірність врахування відповідачем податкових накладних на загальну суму 122714,34 грн, суд враховує, що податкові накладні від 30.05.2017 року №18 та від 30.06.2017 року №19 не відносяться до податкових зобов`язань за серпень 2017. При цьому, правові підстави для врахування відповідачем суми ПДВ по податкових накладних від 07.08.17 №14, від 15.08.17 №17, від 16.08.17 №18, від 21.08.17 №25 відсутні, оскільки вони не були включені позивачем до додатку №5 розділу І Податкові зобов`язання до декларації з податку на додану вартість за серпень 2017 року. Тобто за рахунок них податкові зобов`язання у серпні 2017 року не формувались. Натомість, у вказаному додатку задекларовані податкові зобов`язання по взаємовідносинах з КРБШП в сумі 49970,17 грн, які були враховані під час перевірки. Таким чином, отримавши в серпні 2017 року бюджетні кошти в сумі 849630,00 грн від Комунального ремонтно-будівельного шляхового підприємства позивач не задекларував у цьому звітному періоді податкові зобов`язання на всю суму отриманих коштів, у зв`язку з чим різниця була донарахована під час перевірки.

Разом з цим, суд враховує, що позивач не подав жодних заперечень щодо правомірності донарахування ПДВ у листопаді 2015 та жовтні 2017.

Досліджуючи правомірність врахування відповідачем податкових накладних на загальну суму 603670,21 грн, за результатами проведених розрахункових операцій з неплатниками ПДВ в травні 2016, жовтні 2016, серпні 2017, суд враховує, що позивач вказує на податкові накладні №2,3,4,5,6 складені в червні 2016, однак в червні місяці позивачу не надходили бюджетні кошти від неплатників ПДВ, а тому в цьому періоді контролюючий орган порушень не встановив, тому вказані податкові накладні не мають відношення до порушень, які вплинули на розмір грошового зобов`язання визначеного в оскаржуваному податковому повідомлені - рішенні з ПДВ. Крім того, позивач вказує податкові накладні які складені та зареєстровані в жовтні 2016 на загальну суму ПДВ 303188,78 грн. В жовтні 2016 позивач отримав бюджетні кошти від неплатників ПДВ в сумі 1819132,66 грн, в тому числі ПДВ 303188,78 грн, тому зобов`язаний був задекларувати податкові зобов`язання з ПДВ в жовтні 2016 в сумі 303188,78 грн. Однак, відповідно до 5 додатка до декларації за жовтень 2016, позивач задекларував податкові зобов`язання по неплатникам ПДВ в сумі 282010,9 грн. Тому, контролюючий орган правомірно донарахував за наслідками даної перевірки в жовтні місяці податкове зобов`язання з ПДВ в сумі 21177,87 грн. Крім того, позивач вказує податкові накладні які складені та зареєстровані в серпні 2017 на загальну суму 253929,63 грн. При цьому, згідно з платіжними дорученнями позивач в серпні 2017 отримав бюджетні кошти від неплатників ПДВ в сумі 1 594 143,12 грн, в тому числі ПДВ 265690,52 грн. Таким чином, він зобов`язаний був задекларувати податкові зобов`язання з ПДВ по неплатниках в серпні 2017 в сумі 265690,52 грн, однак відповідно до 5 додатка до декларації за серпень 2017 задекларував податкові зобов`язання по неплатникам ПДВ в сумі 10049,61 грн., тобто навіть не включив суми ПДВ по зареєстрованим податковим накладним. Тому, контролюючий орган правомірно донарахував за серпень 2017 податкове зобов`язання з ПДВ в сумі 255640,91 грн. В травні 2016 позивач отримав бюджетні кошти від неплатників ПДВ в сумі 279310,83 грн, в тому числі ПДВ 46551,81 грн, та зобов`язаний був задекларувати податкові зобов`язання з ПДВ по неплатниках в травні 2016 в сумі 46 551,81 грн (по даті виникнення податкових зобов`язань). Однак, відповідно до 5 додатка до декларації за травень 2016, податкові зобов`язання по неплатникам ПДВ взагалі не нараховувались.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає посилання позивача на неврахування відповідачем податкових накладних на загальну суму 603670,21 грн, за результатами проведених розрахункових операцій з неплатниками ПДВ та податкових накладних на загальну суму 122714,34 грн, за результатами проведених розрахункових операцій з КРБШП в серпні 2017, безпідставними, та такими що не відповідають фактичним обставинам справи.

Щодо посилання позивача на відсутність в акті перевірки від 11.09.2018 №1437/22-01-14-02/36397204, на підставі якого були прийняті оскаржувані у даній справі податкові повідомлення-рішення, підпису посадової особи, яка була зазначена у вступній частині акту та проводила перевірку дотримання позивачем вимог податкового законодавства, що робить такий акт нечинним, а тому він не може слугувати підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень щодо нарахування платнику податків податкових зобов`язань, суд враховує таке.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Оформлення посадовими особами контролюючих органів результатів документальних перевірок платників податків-юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів щодо дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, регулюється Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року №727 (далі - Порядок від 20 серпня 2015 року № 727), а також Методичними рекомендаціями щодо оформлення матеріалів документальних перевірок, затвердженими наказом Державної фіскальної служби України від 1 червня 2017 року № 396 (далі - Методичні рекомендації від 1 червня 2017 року № 396).

Згідно з Порядком від 20 серпня 2015 року № 727 та Методичними рекомендаціями від 1 червня 2017 року № 396 акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. У акті перевірки зазначається детальна інформація щодо виявлених перевіркою порушень податкового, валютного та іншого законодавства.

Одним із невід`ємних прав платника податків, відповідно до підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України, є право на подання до контролюючого органу письмових заперечень до акта перевірки у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 86.7 статті 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками чи фактами і даними, викладеними в акті перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводить перевірку.

Отже, акт податкової перевірки є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, він є носієм доказової інформації про виявлені порушення та його зміст може бути оспорено шляхом подання до контролюючого органу за основним місцем обліку заперечень. Водночас платник податку за обставиннами справи заперечень на акт не подавав.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 та пункту 86.8 статті 86 ПК України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

У разі незгоди з контролюючим органом платник податків має право оскаржити прийняте рішення (податкове повідомлення-рішення) (підпункт 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 ПК України).

За змістом пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу.

Зазначене свідчить про те, що доводи, судження, інформація акта перевірки, складеного особами, що її проводили, вивчається та оцінюється, зокрема начальником або заступником начальника контролюючого органу, і в разі наявності податкових порушень саме вони приймають податкове повідомлення-рішення, яке і визначає грошові зобов`язання платникові податків.

Сам по собі акт податкової перевірки та дії посадових осіб контролюючого органу зі складання цього акта не створюють правових наслідків у вигляді виникнення обов`язків, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків, крім виникнення права на подання зауважень до акта.

Таким чином, акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень.

Обов`язкові рішення суб`єкта владних повноважень мають відповідати вимогам частини другої статті 2 КАС України, які не можуть поширюватися на акт перевірки.

Чинне законодавство не встановлює такий наслідок відсутності в акті перевірки підпису одного з перевіряючих контролюючого органу, як його нечинність, недійсність. Зазначена вада акта не робить автоматично протиправними рішення контролюючого органу, що прийняті на підставі такого акта.

Акт перевірки - це документ, в якому зафіксовано факти та оціночні судження осіб, що її проводили, тому до акта можуть пред`являтися лише ті вимоги, що стосуються, доказів.

Водночас саме по собі порушення порядку оформлення акта перевірки (у частині обов`язку підписання особами, які здійснювали перевірку) не може бути підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, винесеного на підставі не підписаного одним із перевіряючих акта перевірки.

Суд встановив, що у вступній частині акту №1437/22-01-14-02/36397204 від 11.09.2018 року вказані посадові особи, що проводили перевірку, а саме ОСОБА_2 - заступник начальника відділу перевірок з окремих питань, ОСОБА_1 - заступник начальника відділу перевірок у сфері матеріального виробництва, сфері послуг, ОСОБА_3 - головний державний ревізор-інспектору відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб.

У акті перевірки відсутній підпис заступника начальника відділу перевірок у сфері матеріального виробництва, сфері послуг ОСОБА_1 , оскільки станом на дату підписання акту перевірки №1437/22-01-14-02/36397204 від 11.09.2018 року ОСОБА_1 перебував у щорічній відпустці з 10.09.2018 року, що підтверджується витягом з наказу № 206-в від 03.09.2018 року ГУ ДФС у Хмельницькій області.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутність у акті перевірки підпису однієї з посадових осіб контролюючого органу, яка її проводила, стосується оформлення результатів перевірки та не може бути самостійною підставою для визнання недійсними рішень контролюючого органу, прийнятих на підставі такого акта, при відсутності порушень правил проведення перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Судової палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2020 року по справі №140/388/19.

Крім того, посилання позивача на те, що всупереч приписів пункту 58.1 статті 58 ПК України контролюючий орган не надіслав на його адресу розрахунку донарахованого податкового зобов`язання та застосованих штрафних санкцій за спірним податковим повідомленням-рішенням №, що позбавило його можливості сформувати правову позицію, суд вважає безпідставними, оскільки під час судового розгляду позивач не заперечив отримання податкових повідомлень-рішень і супровідного листа із зазначенням переліку додатків та кількості аркушів, що надсилаються. При цьому, позивач заперечує отримання саме розрахунків до оскаржуваних у справі податкових повідомлень-рішень, однак на підтвердження неотримання останніх не надав суду докази складення акту про відсутність додатків до супровідного листа. Отже, вказані позивачем доводи, суд не бере до уваги.

Суд також вважає безпідставними твердження позивача, що відповідальність передбачена пунктом 120-1.1. статті 120-1 ПК України не застосовується до трьох окремих видів податкових накладних, а саме: податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю); податкових накладних, складених на постачання товарів/послуг для операцій, які звільненні від оподаткування; податкових накладних, складених на постачання товарів/ послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою, а тому враховуючи що ПП "Строй-Сервіс-999" здійснювало постачання товарів/послуг не платникам податку, а податкові накладні за даними операціями не надавались покупцю послуг, то платник податків звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 120-1 ПК України, оскільки оскаржуваними податковим повідомленням-рішенням від 27.09.2018 року № до позивача застосовані штрафні санкції з ПДВ на підставі пункту 123.1 статті 123 ПК України, та жодної відповідальності передбаченої статтею 120-1 ПК України не застосовано.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В процесі судового розгляду відповідач довів правомірність спірних податкових повідомлень-рішень від 27.09.2018 року № в частині нарахування податкових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 186672 грн та штрафних санкцій в сумі 43294 грн і №. Тому, у задоволенні позову приватного підприємства "Строй - сервіс - 999" необхідно відмовити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні позовних вимог приватного підприємства "Строй - сервіс - 999" про протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 27.09.2018 року № в частині нарахування податкових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 186672 грн та штрафних санкцій в сумі 43294 грн і № відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 05 жовтня 2020 року

Позивач:Приватне підприємство "Строй- сервіс-999" (Сахнівці,Старокостянтинівський район, Хмельницька область,31134 , код ЄДРПОУ - 36397204)
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 43142957)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук