Справа № 480/4643/20
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2020 року Справа № 480/4643/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/4643/20
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області № 2 від 22.04.2020 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, викладене у листі від 29.04.2020.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" з урахуванням вислуги - 24 роки 03 місяці 02 дні.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 21.11.2002 р. по 20.05.2003 р. позивач проходив службу в Збройних Силах України, а в період з 04.07.2003 р. по 16.09.2019 р. - в Державній кримінально-виконавчий службі України.
Наказом начальника державної установи «Сумський слідчий ізолятор» Державної пенітенціарної служби України в Сумській області від 13.09.2019 р. № 179/ОС-19 позивача звільнено з органів Державної кримінально-виконавчої служби України у запас Збройних Сил України за власним бажанням за ст. 77 п.1 пп.7.
Згідно витягу з наказу державної установи «Сумський слідчий ізолятор» від 13.09.2019 р. за №179/ОС-19 станом на день звільнення вислуга років у Збройних Силах України та в органах Державної кримінально-виконавчої служби позивача складає: календарна - 17 років 08 місяців 11 днів; пільгова - 24 роки 03 місяці 02 дні.
21.10.2019 року позивач звернувся до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, в якому просив направити подання та необхідний пакет документів до Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області для призначення пенсії позивача за вислугу років.
Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції на виконання звернення направило документи для призначення пенсії за вислугу років до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.
Листом від 29.04.2020 відповідач повідомив про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років, яку мотивував тим, що відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», якою передбачено призначення пенсії за вислугу років незалежно від віку особам, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше. Відповідно до наданих Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції документів, моя вислуга років на день звільнення зі служби у календарному обчисленні складає 17 років 08 місяців 11 днів, у зв`язку із чим, головним управлінням прийнято рішення №2 від 22.04.2020 про відмову у призначенні пенсії позивачу.
Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки вважає, що має достатній для призначення пенсії строк вислуги років.
Ухвалою суду від 28.07.2020 відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти позовних вимог та зазначив, що право на пенсію за вислугу років визначається, виходячи з тривалості вислуги років саме у календарному обчисленні, а пільгова вислуга не враховується при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ». Пояснив, що на момент звільнення позивач має лише 17 років 08 місяців 11 днів календарної вислуги років, що є недостатнім для призначення йому пенсії за вислугу років та просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 16-17).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що наказом начальника державної установи «Сумський слідчий ізолятор» Державної пенітенціарної служби України в Сумській області від 13.09.2019 р. № 179/ОС-19 ОСОБА_1 звільнено з органів Державної кримінально-виконавчої служби України у запас Збройних Сил України за ст. 77 п.1 пп.7 (за власним бажанням) (а.с. 7).
Згідно цього ж наказу станом на день звільнення вислуга років позивача складає: у календарному обчисленні - 17 років 08 місяців 11 днів; у пільговому - 24 роки 03 місяці 02 дні (а.с. 7).
Після звільнення зі служби було підготовлено та направлено пакет документів до ГУ ПФУ в Сумській області для призначення позивачу пенсії за вислугу років.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходить з того, що позивач не має на момент звільнення необхідної календарної вислуги років, а тому призначити йому пенсію за вислугу років не виявляється можливим.
Так, Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, в тому числі в Державній кримінально-виконавчій службі України, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону №2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.
Буквальний аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що право на призначення пенсії за вислугу років виникає за умови: 1) звільнення особи з військової служби; 2) наявність достатньої кількості вислуги років.
Судом встановлено, що позивач не має на момент звільнення необхідної календарної вислуги років, оскільки наявні 17 років 08 місяців та 11 днів при необхідних 24 календарних роках.
Одночасно стаття 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.
Суд звертає увагу на те, що жодної відсилочної норми вказана стаття не містить, а також не містить посилання на те, що види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії можуть бути встановлені підзаконними актами.
Крім того, в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах.
Суд зауважує, що вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 24 календарних роках, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 та від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17.
Доводи позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин норм постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 року №393, якою позивачу для призначення пенсії вислугу років має зараховуватися пільговий стаж - 24 роки 03 місяці 02 дні, суд відхиляє, оскільки згідно ч. 3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
Відтак, приписи п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 суперечать приписам ст. 12 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ, а тому застосуванню підлягає саме Закон України, оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України має вищу юридичну силу.
Таким чином, суд вважає, що право на пенсію за вислугу років визначається, виходячи з тривалості вислуги років саме у календарному обчисленні.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарної вислуги років.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на зазначене, суд вказує на те, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.
Таким чином, суд приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук