Справа № 159/963/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 159/963/17 пров. № 857/727/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2018 року (ухвалене головуючим суддею Панасюк С.Л. у м. Ковель) у справі № 159/963/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Соколової Лариси Петрівни про скасування постанов в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанов в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що позивач, біля власного будинку, самочинно побудувала приміщення (топочну) площею 3.6 кв.м, в якій встановила котел на тверде паливо. 13.05.2016 відповідач провела перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, встановила, що реконструкція житлового будинку проведена без дозвільних документів, що є порушенням ст. 34 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності». Постановою від 27.05.2016 позивач притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 196 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП України) накладено штраф у розмірі 4250 грн, який нею сплачений. Також 13.05.2016 відповідач видала позивачу припис про усунення порушень. В приписі вказано, що роботи по реконструкції жилого будинку по вул. Карпенка-Карого, 8 виконані без дозвільних документів, без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що є порушенням ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Строк виконання цього припису було встановлено до 13.08.2016. У вказаний строк позивач вимоги припису не виконала, як вона вважає, з вини начальника відділу містобудування та архітектури м. Ковеля ОСОБА_2 , яка відмовила у видачі будівельного паспорта. Постановою про адміністративне правопорушення за № 263 від 27.09.2016, винесеною відповідачем, її було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188 - 42 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 5100 грн. Вказану постанову позивач оскаржила в суді. Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.10.2016 вказана постанова була скасована. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2017 рішення суду першої інстанції було скасоване в позові позивачу відмовлено. На останню постанову 01.03.2017 року позивач подала касаційну скаргу. 21.02.2017 Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області подало заяву начальнику Ковельського міськрайонного ВДВС про примусове виконання постанови, таким чином їй належить сплатити подвійний розмір штрафу 10200 грн. Вважає, що Управління не вправі було звертатись з заявою про примусове виконання постанови, оскільки вона 01.03.2017 подала касаційну скаргу, а постанову суду апеляційної інстанції отримала 20.02.2017. Вона вправі була сплатити штраф у строк 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, тобто до 07.03.2017, до того ж, подала касаційну скаргу. Позивач просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення за № 263 від 27.09.2016 в частині стягнення подвійного розміру штрафу. Крім цього, відповідач 20.09.2016 видала ще один припис про усунення того ж порушення, про яке йшлося у приписі від 13.05.2016, і постановою від 30.12.2016 неправомірно, за одне і те ж правопорушення, притягнула її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188 - 42 КпАП України, наклавши штраф у розмірі 5100 грн. Вказану постанову позивач просить скасувати.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.04.2018 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що стверджувати, що позивач двічі покарана за одне і те ж правопорушення, немає підстав, оскільки Закон не забороняє після спливу строку на виконання вимог припису видавати ще один припис і знову вимагати усунення порушень.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

06.10.2020 на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

Зокрема в клопотання зазначає, що на даний час справа № 159/3733/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного інспектора будівельного Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області про скасування постанови від 27.06.2016 № 263 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у сумі 5100 грн знаходиться в суді першої інстанції Ковельському міськрайонному суді і судове засідання призначено на 05.11.2020. Оскільки рішення в справі № 159/3733/16-а станом на 06.10.2020 не прийнято, а спірні правовідносини вказаної справи та справи № 159/963/17 тісно пов`язані між собою і знаходяться в причинно наслідковому зв`язку одна до одної, вважає, що передчасно розглядати справу № 159/963/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.04.2018 до прийняття рішення в справі № 159/3733/16-а.

Враховуючи наведене вище клопотання та доводи наведені в ньому, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для відкладення розгляду справи, оскільки фактично представник позивача не обгрунтовує наявність обставин, щодо необхідності відкладення розгляду справи, а його доводи зводяться виключно до того, що існують підстави для зупинення провадження у цій справі до вирішення спору у справі № 159/3733/16-а. Однак суд зауважує, що відповідного клопотання про зупинення провадження до суду апеляційної інстанції на момент розгляду цієї справи подано не було, відтак відсутні підстави для відкладення розгляду справи.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача, Головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Соколової Лариси Петрівни, про скасування постанов в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно із ст. 244-6 КУпАП органи державного архітектурно-будівельного контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п`ятої), частини перша та друга статті 188-42).

Від імені органів державного архітектурно-будівельного контролю розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад - щодо об`єктів, розташованих в межах населених пунктів (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п`ятої), частини перша та друга статті 188-42);

керівники структурних підрозділів з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій - щодо об`єктів, розташованих в межах міст Києва та Севастополя (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п`ятої), частини перша та друга статті 188-42);

головні інспектори будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі - щодо об`єктів, розташованих на території кількох адміністративно-територіальних одиниць, за межами населених пунктів та в межах населених пунктів, в яких не утворено органів державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п`ятої), частини перша та друга статті 188-42).

Пунктом 7-1 ч. 2 ст. 255 КУпАП передбачено, що у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Частиною 3 ст. 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 96, 188-42 КУпАП, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Відтак, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 244-6 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Вказані висновки викладені в постановах Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 724/716/16 ,від 17.06.2020 у справі № 127/6881/17 та від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17.

Таким чином, належним відповідачем в адміністративній справі щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері державного архітектурно-будівельного нагляду повинен бути відповідний орган Державного архітектурно-будівельного нагляду.

Проте, як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до Головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Соколової Лариси Петрівни, тобто до неналежного відповідача.

За змістом ч. 3 ст. 48 КАС якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача (ч. 4 ст. 48 КАС).

При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 48 КАС заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається висновку про те, що допустити заміну належної сторони або залучити до участі співвідповідача у справі може виключно суд першої інстанції за умови згоди позивача та незмінності підсудності адміністративної справи, а можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції КАС не передбачено.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що позов ОСОБА_1 до Головного інспектора, який є неналежним відповідачем у цьому спорі, задоволенню не підлягає, оскільки в ході апеляційного розгляду справи встановлено, що позовні вимоги пред`явлено до неналежного відповідача і суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача.

Разом з цим, інші доводи апеляційної скарги, які стосуються не правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесального права, не підлягають оцінці у цьому апеляційному провадженні, оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача, а тому і законність його дій може бути перевірена лише у випадку пред`явлення позову до особи, яка є належним відповідачем у справі.

Крім цього, апеляційний суд зазначає, що позивач має право повторно звернутися з адміністративним позовом до належного відповідача відповідного органу Державної архітектурно-будівельної інспекції.

Одночасно слід зазначити, що відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених, зокрема, статтею 286 цього Кодексу (особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності), набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Відповідно до ст.317 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судове рішення необхідно змінити в частині мотивів.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2018 року у справі № 159/963/17 змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 12 жовтня 2020 року