Справа № 440/3298/19
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 р.Справа № 440/3298/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства " Полтавська птахофабрика" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, м. Полтава, повний текст складено 29.05.20 року по справі № 440/3298/19

за позовом Приватного акціонерного товариства " Полтавська птахофабрика"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство " Полтавська птахофабрика звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.05.2019, а саме: № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 221850,94 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями 177480,75 грн та за штрафними санкціями 44370,19 грн; № 005841403, яким зменшено суму від`ємного значення з податку на додану вартість на суму 237129,00 грн; № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 698955,44 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями 465970,29 грн та за штрафними санкціями 232985,15 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.12.2019р. відмовлено у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Полтавська птахофабрика" .

Приватне акціонерне товариство " Полтавська птахофабрика" , не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважаємо, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом було порушено презумпцію правомірності дій платника податків, проігноровано положення ч.2 ст.77 КАС України щодо обов`язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем (суб`єктом владних повноважень), натомість судом було покладено обов`язок доведення реальності господарських операцій та неправомірності рішень контролюючого органу на позивача. Вказує , що всі документи на запит контролюючого органу були надані в повному обсязі, що підтверджується відповідним описом, копію якого надано до суду. В підтвердження факту зміни майнового стану та руху активів позивача до суду першої інстанції були надані копії банківських виписок та видаткових накладних, що підтверджують факт придбання будівельних матеріалів, акти приймання передачі тмц, акти списання, копії банківських виписок з оплатами будівельних робіт, оборотно-сальдова відомість. Ніякі негативні обставини, які мають місце у контрагентів позивача, не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість, оскільки, позивач виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність віддій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності їх за місцезнаходженням, так само відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи. Чинне законодавство не зобов`язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням, або наявність трудових ресурсів перед тим, як відносити відповідні суми витрат до валових витрат та суми податку на додану вартість до податкового кредиту. Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема, обумовлюватись лише результатами проведених зустрічних звірок чи перевірок податкової звітності контрагентів, а також посиланнями на відсутність контрагента за податковою адресою та відсутністю в нього матеріальних та трудових ресурсів тощо, оскільки підприємство не позбавлено права залучати матеріально-технічні ресурси для здійснення господарської діяльності. Також вказує , база відпочинку «Космічеська», яка перебуває на балансі підприємства, є допоміжними об`єктами для тваринництва та не є об`єктом оподаткування відповідно до п.п. ж) 266.2.2; п.266.2 ст. 266 ПК України . Просить скасувати Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

ГУ ДПС у Полтавській області подало до суду відзив на апеляційну скаргу , вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що на підставі плану-графіку документальних перевірок 2019 року, наказу №380 від 12.02.2019 (а.с.22, т. 4), направлень №542, 543, 544 від 21.02.2019 (а.с.16-18, т. 4), повідомлення №106 від 12.02.2019 (а.с.19, т. 4) проведено документальну планову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства Полтавська птахофабрика з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2016 по 30.09.2018, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2016 по 30.09.2018, за результатами якої складено акт №512/16-31-14-03-14/00845743 від 17.04.2019 разом з відповідними додатками (далі за текстом акт перевірки) (а.с.24-80, т. 1).

Підстави та порядок проведення перевірки позивачем не оскаржуються.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем встановлено наступні порушення, зокрема:

1) пунктів 198.1, 198.3 статті 198, пункту 200.4 статті Податкового кодексу України, а саме, заниження суми податку на додану вартість, що сплачується до бюджету у загальній сумі 465970,00 грн, у тому числі за березень 2017 на суму 25000,00 грн, травень 2017 на суму 13000,00 грн, червень на суму 19456,00 грн, липень 2017 на суму 22993,00 грн., серпень 2017 на суму 7915,00 грн, березень 2018 на суму 696,20 грн, квітень 2018 на суму 49588,60 грн, травень 2018 на суму 63061,20 грн, червень 2018 на суму 125992,03 грн, липень 2018 на суму 138268,26 грн.; завищення від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду: значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду у загальній сумі 237128,84 грн, а саме за вересень 2018 на суму 237128,84 грн.

2) підпунктів 266.2.1 пункту 266.2, підпунктів 266.3.1, 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, а саме платником самостійно не задекларовані об`єкти оподаткування житлової та/або нежитлової нерухомості загальною площею 2656,4 кв.м., що призвело до заниження задекларованого податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у загальній сумі 202205,19 грн, у тому числі за 4 квартал 2016 у сумі 18302,60 грн, за 2017 у сумі 85004,80 грн, за 2018 у сумі 98897,79 грн та заниження задекларованого податку, що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі 177480,75 грн, у тому числі за 4 квартал 2016 у сумі 18302,60 грн, за 2017 у сумі 85004,80 грн, за період з 01.01.2018 по 30.09.2018 у сумі 74173,35 грн.

Не погодившись з актом перевірки, позивач подав заперечення за результатами розгляду яких висновки такого акту залишені без змін (а.с.81-84, т. 1).

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення № від 16.05.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 221850,94 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями - 177480,75 грн та за штрафними санкціями 44370,19 грн; № 005841403 від 16.05.2019, яким зменшено суму від`ємного значення з податку на додану вартість на суму 237129,00 грн; № від 16.05.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 698955,44 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями 465970,29 грн та за штрафними санкціями 232985,15 грн (а.с.85-87, т. 1).

Податкові повідомлення-рішення направлені позивачу листом №21998/10/16-31-14-06-21 від 16.05.2019 (а.с.51, т. 4).

Вважаючи податкові повідомлення-рішення неправомірними, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку, за результатами якого податкові повідомлення-рішення залишені без змін (а.с. 88-91, т. 1).

Позивач, не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції виходив з того , що операції позивача із ТОВ ДАЙМ ЛТД не мали реального характеру, не підтверджені належними та допустимими первинними документами, на підставі яких відбувся рух активів у процесі господарської діяльності. Контролюючим органом надано належні та допустимі докази на спростування реальності господарських операцій. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів правомірності свого рішення, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 005841403 від 16.05.2019, яким зменшено суму від`ємного значення з податку на додану вартість на суму 237129,00 грн та № від 16.05.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 698955,44 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями 465970,29 грн. та за штрафними санкціями 232985,15 грн.

Також, суд першої інстанції вказує , що ані під час перевірки, ані до позовної заяви, ані під час судового розгляду не надано доказів, що б підтверджували факт державної реєстрації припинення права власності на вищенаведені об`єкти нерухомого майна та дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 16.05.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 221850,94 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями - 177480,75 грн. та за штрафними санкціями 44370,19 грн. прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений законом.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №005841403 від 16.05.2019, яким зменшено суму від`ємного значення з податку на додану вартість на суму 237129,00 грн. та № від 16.05.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 698955,44 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 465970,29 грн. та за штрафними санкціями 232985,15 грн., виходячи з наступного.

Так , підставою для висновку податкового органу про порушення , встановленні в ході проведення документальної планової перевірки ПрАТ «Полтавська птахофабрика», пов`язані з не підтвердженням фактичного придбання ремонтно-будівельних робіт у TОB «Дайм ЛТД» , а саме:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

-відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності через відсутність управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

-облік для цілей оподаткування лише тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

-здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі зазначеному платником податків у документах обліку;

-наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, необхідних для певного виду господарської діяльності.

- акти приймання виконаних будівельних роби ТОВ «Дайм ЛТД» не відповідають вимогам п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» , а саме не містять дату і місце складання , посади осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

- в актах виконаних будівельних робіт незазначено вартість використаних матеріалів при виконанні робіт;

- відсутні документи щодо виведення з експлуатації об`єктів основних фондів .

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена не лише статтею 44 Податкового кодексу України, але й Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (із змінами та доповненнями), Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 1 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 цього Закону визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

З огляду на викладене, господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідний правовий висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 27 червня 2017 року у справі № 808/1062/14 (номер рішення в ЄДРСР 67721381).

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зважаючи на зміст наведеної норми процесуального права та враховуючи, що вимоги заявленого позову полягають у визнанні протиправними та скасуванні податкового повідомлення-рішення, предметом доказування у даній справі мають бути саме обставини, які свідчать про обґрунтованість чи безпідставність їх винесення та наявність чи відсутність порушень позивачем законодавчих приписів, у тому числі, реальність господарської операції; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій, а також реальність усіх даних, наведених у документах.

При розгляді справ щодо нереальності господарських операцій суду належить з`ясовувати такі обставини: 1) установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; 2) підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; 3) рух активів у процесі здійснення господарської операції; 4) зв`язок між фактом придбання товарів (послуг) та господарською діяльністю платника; 5) наявність складених та зареєстрованих податкових накладних.

При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції. Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції.

Судом встановлено, що ПрАТ Полтавська птахофабрика є юридичною особою (запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.08.1998 №1 000009), основним видом діяльності якої є розведення свійської птиці (код за КВЕД 01.47), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.18-21, т. 1).

Також, ПрАТ Полтавська птахофабрика є платником податку на додану вартість, що не заперечується відповідачем, а, відтак, має право на формування податкового кредиту за результатами здійснення господарських операцій.

Як слідує зі змісту акта перевірки, висновки про заниження податкових зобов`язань з ПДВ та завищення від`ємного значення з ПДВ за спірний період, що досліджувався стосується взаємовідносин позивача з ТОВ ДАЙМ ЛТД, а тому суд, надаючи оцінку правовідносинам ПрАТ Полтавська птахофабрика з ТОВ ДАЙМ ЛТД, виходить з наступного.

Судом встановлено, що у спірному періоді між ПрАТ Полтавська птахофабрика (замовник) та ТОВ ДАЙМ ЛТД (підрядник) укладалися наступні договори підряду:

1) №9/03-2017 від 09.03.2017, відповідно до умов якого замовник доручив, а підрядник зобов`язався виконати та здати у встановлений договором строк роботи, які визначені пунктом 1.2 Договору, а саме: ремонт підлоги пташників №7 та №8 відділення №2 ПрАТ Полтавська птахофабрика за адресою: м. Полтава, вул. Зінківська, 79. Підрядник, у межах договірної ціни, обумовленої сторонами, виконує на власний ризик, власними силами роботи з матеріалів замовника. Договірна ціна робіт, доручених для виконання підряднику складає 420000,00 грн. Замовник здійснює оплату виконуваних робіт на підставі актів виконаних робіт за фактичними обсягами протягом 5 банківських днів з моменту його підписання замовником. Приймання-здача робіт здійснюється відповідно до встановленого порядку і оформлюється актом приймання-передачі робіт. Для виконання робіт підрядник залучає працівників потрібної кваліфікації і достатній кількості, створює для них необхідні умови праці та відпочинку на будівельному майданчику (а.с.25-28, т. 3).

Додатковою угодою №1 від 01.07.2017 до договору підряду №9/03-2017 від 09.03.2017 сторони домовилися доповнити перелік робіт, а саме: "влаштування та монтаж майданчиків обслуговування вентиляторів пташника №7; виготовлення та установка металічних дверей пташників №7 та №8; демонтаж та монтаж металічних дверей пташника №7 у зв`язку з установкою ліфта; влаштування фундаментів і металоконструкцій під ліфт пташника №7; переробка рам під повітрянозабірні решітки; влаштування металоконструкцій перекриття каналу; виготовлення та монтаж монтажного майданчику; ремонт входу в адмінбудівлю; влаштування фундаментів під бункера" (а.с.29, т. 3).

Позивач до матеріалів справи на підтвердження виконання умов цього договору сторонами надав довідки про вартість виконаних будівельних робіт і витрати за формою КБ-3 за березень 2017 року, за квітень 2017 року, за травень 2017 року, за липень 2017 року, за серпень 2017 року (а.с.30-31, 35-36, 40-41, 46-47, 51-52, т. 3,169-170,175-176,180-181, т.7).

В підтвердження прийняття виконаних робіт за таким договором позивач посилається на копії актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в №1 за березень 2017 року за формою КБ-2в, №1 за квітень 2017 року, №1 за травень 2017 року, №1 за липень 2017 року, №1 за серпень 2017 року, №1 за вересень 2017 року, актів прийому-передачі виконаних робіт №10 та №14 згідно з Додатковим договором №1 від 01.07.2017 (а.с.32-34, 37-39, 42-45, 48-50, 53-59, т.3; 165-168, 171-174, 177-179,т.7).

2) №25/05-17 від 25.05.2018, відповідно до умов якого підрядник зобов`язався виконати відповідно до умов договору будівельні роботи з влаштування сантехнічних приборів, водопостачання та водовідведення у виробничому будинку ПрАТ Полтавська птахофабрика по вул. Фабрична, у с. Стасі, Диканського району, Полтавської області. Підрядник зобов`язувався виконати роботи, застосовуючи свої інструменти і механізми. Замовник забезпечує безперервне фінансування будівництва та виконує проміжні платежі на підставі актів виконаних робіт підрядника представлених не пізніше 25-го числа звітного місяця в структурні підрозділи замовника, які є основою для плати за виконані роботи. Замовник перераховує на розрахунковий рахунок підрядника аванс у сумі 58583,28 грн. Доплата за виконані роботи здійснюється шляхом безготівкового перерахунку на розрахунковий рахунок підрядника впродовж трьох робочих днів з моменту підписання останніх актів виконаних робіт (а.с.18-19, т. 5).

3) №26/05-17 від 26.05.2017, відповідно до умов якого підрядник зобов`язався виконати роботи з ремонту м`якої покрівлі пташника №10 Полтавської птахофабрики по вул. Зінківській,79 в м. Полтава, згідно із затвердженою проектно-кошторисною документацією. Підрядник зобов`язався виконати роботи своїми силами з матеріалу замовника (крім газу пропан-бутан матеріал підрядника). Загальна вартість робіт і затрат становить 44100,00 грн, у тому числі ПДВ 7350,00 грн. До початку виконання робіт замовник зобов`язався перерахувати аванс у сумі 30000,00 грн, у тому числі ПДВ 5000,00 грн. Остаточний розрахунок з підрядником здійснюється протягом 3 робочих днів після підписання акту прийому-передачі робіт. Замовник зобов`язаний прийняти роботи, виконані підрядником, не пізніше 3 (трьох) календарних днів з дня отримання від підрядника акта виконаних робіт (а.с.63-65, т. 3).

Додатковим договором від 29.05.2017 внесено зміни до договору підряду №26/05-17 від 26.05.2017 та доповнили договір пунктом 1.2, а саме: підрядник, у межах договірної ціни, обумовленої сторонами і указаної у кошторисі, виконує на власний ризик, власними силами чи силами залучених субпідрядних організацій, із матеріалів замовника, згідно пункту 1.1 даного договору (а.с.30, т. 7).

Сторонами погоджено довідку про вартість виконаних будівельних робіт і витрати за червень 2017 року за формою КБ-3 (а.с.74-75, т. 3).

На підтвердження прийняття виконаних робіт за таким договором позивач посилається на копії актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в за червень 2017 року (а.с.76-78, т. 3).

4) №29/05-17 від 29.05.2017, відповідно до умов якого підрядник зобов`язався виконати роботи з ремонту м`якої покрівлі адмінбудівлі відділення №2 Полтавської птахофабрики по вул. Зінківській,79 в м. Полтава, згідно із затвердженою проектно-кошторисною документацією. Підрядник зобов`язувався виконати роботи своїми силами з матеріалу замовника (крім газу пропан-бутан матеріал підрядника). Загальна вартість робіт і затрат становить 66150,00 грн, у тому числі ПДВ 11025,00 грн. До початку виконання робіт замовник зобов`язався перерахувати аванс у сумі 17010,00 грн, у тому числі ПДВ 2835,00 грн. Остаточний розрахунок з підрядником здійснюється протягом 3 робочих днів після підписання акту прийому-передачі робіт. Замовник зобов`язаний прийняти роботи, виконані підрядником, не пізніше 3 (трьох) календарних днів з дня отримання від підрядника акта виконаних робіт (а.с.66-68, т. 3).

Додатковим договором від 31.05.2017 внесено зміни до договору підряду №29/05-17 від 29.05.2017 та доповнили договір пунктом 1.2, а саме: підрядник, у межах договірної ціни, обумовленої сторонами і указаної у кошторисі, виконує на власний ризик, власними силами чи силами залучених субпідрядних організацій, із матеріалів замовника, згідно пункту 1.1 даного договору (а.с.31, т. 7).

На підтвердження виконання умов цього договору та відповідного погодження сторонами позивачем до матеріалів справи долучено копію довідки про вартість виконаних будівельних робіт і витрати за червень 2017 року за формою КБ-3 (а.с.69, т. 3).

На підтвердження прийняття виконаних робіт за таким договором позивач посилається на копію акту приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в за червень 2017 року (а.с.70-73, т. 3).

5) №14/06-2017 від 14.06.2017, відповідно до умов якого підрядник зобов`язався виконати роботи з ремонту та опоряджувальних робіт пташника №8 Полтавської птахофабрики по вул. Зінківській, 79 в м. Полтава, згідно із затвердженою проектно-кошторисною документацією. Підрядник зобов`язувався виконати роботи своїми силами з матеріалу замовника (крім газу пропан-бутан матеріал підрядника). Загальна вартість робіт і затрат становить 75360,00 грн, у тому числі ПДВ 12560,00 грн. Остаточний розрахунок з підрядником здійснюється протягом 3 робочих днів після підписання акту прийому-передачі робіт. Замовник зобов`язаний прийняти роботи, виконані підрядником, не пізніше 3 (трьох) календарних днів з дня отримання від підрядника акта виконаних робіт (а.с.15-17, т. 5).

6) №515 від 18.10.2017, відповідно до умов якого підрядник зобов`язався виконати загальнобудівельні роботи по ремонту пташників №7 та ліфта Полтавської птахофабрики відділення №2 за адресою: м. Полтава, вул. Зінківська, 79. Договірна ціна робіт, доручених для виконання підряднику складає 16713,60 грн. Замовник здійснює оплату виконуваних робіт на підставі актів виконаних робіт за фактичними обсягами протягом 5 банківських днів з моменту його підписання замовником. Приймання-здача робіт здійснюється відповідно до встановленого порядку і оформлюється актом приймання-передачі робіт. Для виконання робіт підрядник залучає працівників потрібної кваліфікації і достатній кількості, створює для них необхідні умови праці та відпочинку на будівельному майданчику (а.с.79-82, т. 3).

Додатковим договором від 23.10.2017 внесено зміни до договору підряду №515 від 18.10.2017 та доповнили пунктом 1.1.1, а саме: підрядник, у межах договірної ціни, обумовленої сторонами і указаної у кошторисі, виконує на власний ризик, власними силами чи силами залучених субпідрядних організацій, із матеріалів замовника (а.с. 29, т. 7).

На виконання умов цього договору сторонами погоджено довідку про вартість виконаних будівельних робіт і витрати за формою КБ-3 за липень 2017 року, за листопад 2017 року, підсумкову відомість ресурсів (а.с.83, 88 т. 3; 94-95, т. 4).

В підтвердження виконання умов цього договору сторонами надано копії актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в за липень 2017 року, за листопад 2017 року ( а.с.84 -87, т. 3; 96-100, т. 4).

7) №649 від 28.12.2017, відповідно до умов якого замовник доручив, а підрядник зобов`язався виконати і здати у встановлений цим договором строк роботи, визначені у пункті цього договору, а саме: загальнобудівельні роботи по монтажу збірних залізобетонних дорожніх плит для влаштування тимчасового до пташника №6 за адресою: м. Полтава, вул. Селянська,20. Підрядник, у межах договірної ціни, обумовленої сторонами, виконує на власний ризик, власними силами роботи з матеріалів замовника. Договірна ціна робіт, доручених для виконання підряднику складає 32104,80 грн. Замовник здійснює оплату виконуваних робіт на підставі актів виконаних робіт за фактичними обсягами протягом 5 банківських днів з моменту його підписання замовником. Приймання-здача робіт здійснюється відповідно до встановленого порядку і оформлюється актом приймання-передачі робіт. Для виконання робіт підрядник залучає працівників потрібної кваліфікації і достатній кількості, створює для них необхідні умови праці та відпочинку на будівельному майданчику (а.с.89-92, т. 3).

В підтвердження виконання умов цього договору сторонами надано копії договірної ціни, підсумкової відомості ресурсів, довідки про вартість виконаних будівельних робіт і витрати за формою КБ-3 за березень 2018 року, за квітень 2018 року, за травень 2018 року (а.с.93-98, 102-103, т. 3; 114, 118, 123, т. 4; 160,164, т.7).

На підтвердження прийняття виконаних робіт за таким договором позивач посилається на копії актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в за січень 2018 року, за березень 2018 року, за квітень 2018 року, за травень 2018 року (а.с.99-101, 104-107, т. 3;115-117, 124-127, т. 4; 161-163, т.7).

8) №125 від 19.03.2018, відповідно до умов якого замовник доручив, а підрядник зобов`язався виконати і здати у встановлений цим договором строк роботи, визначені у пункті цього договору, а саме: вапняне фарбування приміщень пташника №1 ділянки Івонченці відділення №1 за адресою: село Жуки, вул. Польова,1а. Підрядник, у межах договірної ціни, обумовленої сторонами, виконує на власний ризик, власними силами роботи з матеріалів замовника. Договірна ціна робіт, доручених для виконання підряднику складає 44012,40 грн. Замовник здійснює оплату виконуваних робіт на підставі актів виконаних робіт за фактичними обсягами протягом 5 банківських днів з моменту його підписання замовником. Приймання-здача робіт здійснюється відповідно до встановленого порядку і оформлюється актом приймання-передачі робіт. Для виконання робіт підрядник залучає працівників потрібної кваліфікації і достатній кількості, створює для них необхідні умови праці та відпочинку на будівельному майданчику (а.с.108-111, т. 3).

Позивач до матеріалів справи на підтвердження виконання умов цього договору сторонами надав довідки про вартість виконаних будівельних робіт і витрати за березень 2018 року, за травень 2018 року, за червень 2018 року, за липень 2018 року за формою КБ-3, підсумкову відомість ресурсів (а.с.112, 116, т. 3; 137, 141, 146, 150, т. 7).

На підтвердження прийняття виконаних робіт за таким договором позивач посилається на копії актів приймання виконаних будівельних робіт №1 за формою КБ-2в за березень 2018 року, №1 за травень 2018 року, за червень 2018 року, за липень 2018 року (а.с.113 -115, т. 3; 138-140, 142-144, 147-149, т. 7).

9) №183 від 18.04.2018, відповідно до умов якого замовник доручив, а підрядник зобов`язався виконати і здати у встановлений цим договором строк роботи, визначені у пункті цього договору, а саме: ремонт приміщень санпропускника відділення №3 за адресою: с. Стасі, вул. Фабрична, 4. Підрядник, у межах договірної ціни, обумовленої сторонами, виконує на власний ризик, власними силами роботи з матеріалів замовника. Договірна ціна робіт, доручених для виконання підряднику складає 1129848,00 грн, у тому числі ПДВ 188308,00 грн. Замовник здійснює оплату виконуваних робіт на підставі актів виконаних робіт за фактичними обсягами протягом 5 банківських днів з моменту його підписання замовником. Приймання-здача робіт здійснюється відповідно до встановленого порядку і оформлюється актом приймання-передачі робіт. Для виконання робіт підрядник залучає працівників потрібної кваліфікації і достатній кількості, створює для них необхідні умови праці та відпочинку на будівельному майданчику (а.с.117-120, т. 3).

Як зазначає позивач, причиною проведення ремонту приміщень санпропускника відділення №3 за адресою: с. Стасі, вул. Фабрична,4 послугувало те, що останній потребував реконструкції у зв`язку з незадовільним станом, що підтверджується копією акту про тимчасове виведення основних фондів з виробничого процесу для їх ремонту (реконструкції) (а.с.245, т. 3).

Позивач до матеріалів справи на підтвердження виконання умов цього договору сторонами надав договірну ціну, матеріали, що будуть використовуватися при виконанні робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт і витрати за травень 2018 року за формою КБ-3, підсумкові відомості ресурсів, довідки про вартість виконаних будівельних робіт і витрати за червень 2018 року за формою КБ-3, довідку про вартість виконаних будівельних робіт і витрати за липень 2018 року за формою КБ-3, довідку про вартість виконаних будівельних робіт і витрати за серпень 2018 року, за жовтень 2018 за формою КБ-3 (а.с.121-127, 133-135, 140-142, 147-157, 161,52 165, 170-172, т. 3; а.с.129,135-136, т. 7).

На підтвердження прийняття виконаних робіт за таким договором позивач посилається на копії актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в за травень 2018 року, №3 за червень 2018 року, №4 за липень 2018 року, №5 за серпень 2018 року, №6 за жовтень 2018 року (а.с.128-132, 136-139, 143-146, 158-160, 162-164, 166-169, 173-176, т. 3; а.с.130-134, т. 7).

10) №309 від 06.06.2018, відповідно до умов якого замовник доручив, а підрядник зобов`язався виконати і здати у встановлений цим договором строк роботи, визначені у пункті цього договору, а саме: ремонт пташника №4 відділення №1 у м. Полтаві, по вул. Селянській,20. Підрядник, у межах договірної ціни, обумовленої сторонами, виконує на власний ризик, власними силами роботи з матеріалів замовника. Договірна ціна робіт, доручених для виконання підряднику складає 2688099,60 грн, у тому числі ПДВ 448016,60 грн. Замовник здійснює оплату виконуваних робіт на підставі актів виконаних робіт за фактичними обсягами протягом 10 банківських днів з моменту його підписання замовником. Приймання-здача робіт здійснюється відповідно до встановленого порядку і оформлюється актом приймання-передачі робіт. Для виконання робіт підрядник залучає працівників потрібної кваліфікації і достатній кількості, створює для них необхідні умови праці та відпочинку на будівельному майданчику (а.с.177-181, т. 3).

До матеріалів справи долучені додатки до такого договору № 2, № 3 та №4(а.с. 182-184, т. 3).

Позивач вказує , що підставою проведення ремонту пташника №4 відділення №1 у м. Полтаві, по вул. Селянській, 20 стало те, що останній потребував реконструкції у зв`язку з встановленням нового обладнання, що підтверджується копією акту про тимчасове виведення основних фондів з виробничого процесу для їх ремонту (реконструкції) (а.с.244, т.3).

В підтвердження виконання умов цього договору сторонами надав засвідчені копії стосовно того, які матеріали, що будуть використовуватися при виконанні робіт, графіки внесення авансу, довідки про вартість виконаних будівельних робіт і витрати за формою КБ-3 за травень 2018 року, за червень 2018, за липень 2018 року, за серпень 2018 року, за вересень 2018 року, за жовтень 2018 року, підсумкові відомості (а.с.185-187, 192, 198-202, 210-213, т. 3; 171, т. 4; 121, 127-128, 190, 218, т. 7).

В підтвердження прийняття виконаних робіт за таким договором позивач посилається на копії актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в №1 за червень 2018 року, №2 за липень 2018 року, №3 за серпень 2018 року, №4 за вересень 2018 року, за жовтень 2018 року(а.с.188-191, 193-197, 203-209, 214-221, т. 3; 172-175, т. 4; а.с.122-126, 191-193, 219-222, т. 7).

На підтвердження оплати виконаних робіт на підставі вищенаведених договорів підряду до матеріалів справи долучено засвідчені копії виписок з банківського рахунку (а.с. 37-231, т. 5).

Щодо розрахунків з ТОВ ДАЙМ ЛТД за спірний період та відображення їх у даних бухгалтерського обліку, позивач посилається на копії оборотно-сальдових відомостей (а.с.31-35, т. 5).

За результатами здійснення господарських операцій підрядником складено податкові накладні №4 від 09.03.2017 на суму ПДВ 14166,67 грн, №7 від 29.03.2017 на суму ПДВ 10296,00 грн, №9 від 31.03.2017 на суму ПДВ 25000,00 грн, №14 від 28.04.2017 на суму ПДВ 16500,00 грн, №16 від 31.05.2017 на суму ПДВ 13000,00 грн, №18 від 09.06.2017 на суму 5000,00 грн, №21 від 26.06.2017 на суму ПДВ 2830,00 грн, №22 від 30.06.2017 на суму ПДВ 11357,00 грн, №24 від 10.07.2017 на суму ПДВ 12560,00 грн, №28 від 31.07.2017 на суму ПДВ 1333,00 грн, №29 від 31.07.2017 на суму ПДВ 5350,00 грн, №30 від 31.07.2017 на суму ПДВ 550,00 грн, №45 від 09.11.2017 на суму ПДВ 2785,60 грн, №46 від 30.11.2017 на суму ПДВ 1912,60 грн, №5 від 23.03.2018 на суму ПДВ 1660,00 грн, №7 від 30.03.2018 на суму ПДВ 5679,00 грн, №9 від 11.04.2018 на суму ПДВ 1521,00 грн, №10 від 17.04.2018 на суму ПДВ 1469,00 грн, №12 від 20.04.2018 на суму ПДВ 274,60 грн, №15 від 23.04.2018 на суму 49314,00 грн, №15 від 23.04.2018 на суму ПДВ 49 314,00 грн, №18 від 10.05.2018 на суму ПДВ 18239,60 грн, №23 від 31.05.2018 на суму ПДВ 33961,60 грн, №26 від 04.06.2018 на суму 6125,20 грн, №31 від 29.06.2018 на суму 29919,23 грн, №32 від 29.06.2018 на суму ПДВ 3329,14 грн, №36 від 10.07.2018 на суму ПДВ 41 477,96 грн, №37 від 18.07.2018 на суму ПДВ 13500,00 грн, №39 від 31.07.2018 на суму 13861,40 грн, №45 від 31.08.2018 на суму ПДВ 13921,60 грн, №52 від 28.09.2018 на суму ПДВ 9403,95 грн, №51 від 28.09.2018 на суму ПДВ 7281,49 грн, №52 від 28.09.2018 на суму ПДВ 9403,95 грн, №51 від 28.09.2018 на суму ПДВ 7281,49 грн (а.с.33-96, т. 7; 5-6, т.8).

Зауважень до оформлення та реєстрації вказаних податкових накладних ТОВ "Дайм ЛТД" в акті перевірки не зазначено.

Також, позивачем надано до суду матеріали для проведення будівельних робіт за договорами підряду №39/03-2017 від 09.03.2017, №515 від 18.10.2017, №649 від 28.12.2017, які надавалися замовником. Виконання робіт за договорами підряду №9/03-2017 від 09.03.2017, №14/06-2017 від 14.06.2017, №123 від 19.03.2018, №183 від 18.04.2018, №25/05-2 від 25.05.2018 проводилося за рахунок матеріалів та обладнання підрядника. Роботи за договорами підряду №26/05-2017 від 26.05.2017, №29/05-2017 від 29.05.2017, №309 від 06.06.2018 проведені з використанням матеріалів замовника, так і підрядника (а.с.100-103, т. 7).

До матеріалів справи позивачем надано копії первинних документів, в підтвердження придбання будівельних матеріалів для виконання робіт, а саме: видаткові накладні №350 від 03.03.2017, №217 від 14.03.2017, №430 від 16.03.2017, №ММРн-0126310 від 20.03.2017, №3362 від 21.03.2017, №1-00000030 від 22.03.2017, №ЛБ-0000047 від 24.03.2017, №577 від 31.03.2017, №2017-23 від 31.03.2017, №П1-00001068 від 12.05.2017, №2566 від 17.05.2017, №1075 від 17.05.2017, №534 від 17.05.2017, №21205 від 22.05.2017, №00-0001777 від 29.05.2017, №00-0001779 від 29.05.2017, №00-0001780 від 29.05.2017, №00-0001791 від 29.05.2017, №00-0001797 від 29.05.2017, №00-0001795 від 30.05.2017, №00-0001796 від 30.05.2017, №00-0001813 від 30.05.2017, №00-0001812 від 30.05.2017, №00-0001816 від 30.05.2017, №00-0001819 від 30.05.2017, №00-0001823 від 30.05.2017, №1213 від 06.06.2017, №1287 від 07.06.2017, №1288 від 07.06.2017, №663 від 08.06.2017, №00-0001961 від 08.06.2017, №00-0001960 від 08.06.2017, №00-0001979 від 08.06.2017, №00-0001976 від 08.06.2017, №00-0001970 від 08.06.2017, №00-0001969 від 08.06.2017, №00-0001989 від 09.06.2017, №00-0001999 від 09.06.2017, №00-0001991 від 09.06.2017, №00-0002000 від 09.06.2017, №00-0002006 від 09.06.2017, №00-0002007 від 09.06.2017, №00-0002016 від 09.06.2017, №00-0002009 від 10.06.2017, №00-0002011 від 10.06.2017, №00-0002012 від 10.06.2017, №00-0002014 від 10.06.2017, №00-0002019 від 10.06.2017, №00-0002033 від 10.06.2017, №1348 від 14.06.2017, №1347 від 14.06.2017, №ТРН-3236 від 15.06.2017, №5948 від 15.06.2017, №1364 від 16.06.2017, №1-00000066 від 22.06.2017, №ТРН-3304 від 20.06.2017, №ТРН-3316 від 20.06.2017, №тдРн-0009988 від 21.06.2018, №1412 від 21.06.2017, №1413 від 21.06.2017, №ММРн-0145706 від 22.06.2017, №ТРН-3335 від 22.06.2017, №6268 від 22.06.2017, №ТРН-3357 від 24.06.2017, №ТРН-3350 від 23.06.2017, №1441 від 23.06.2017, №26744 від 26.06.2017, №ММРн-0146562 від 26.06.2017, №ММРн-0146561 від 26.06.2017, №ГА-0000030 від 26.06.2017, №1363 від 27.06.2017, №1-00000070 від 30.06.2017, №776 від 29.06.2017, №ММРн-0147164 від 29.06.2017, №1471 від 30.06.2017, №1476 від 30.06.2017, №1477 від 30.06.2017,№00-0002410 від 03.07.2017, №ММРн-0147965 від 03.07.2017, №1572 від 05.07.2017, №ТРН-3440 від 06.07.2017, №ТРН-3441 від 06.07.2017, №ТРН-3416 від 07.07.2017, №АВ-0001450 від 10.07.2017, №№00-0002571 від 10.07.2017, №00-0002580 від 10.07.2017, №ММРн-0150418 від 12.07.2017, №ТРН-3477 від 12.07.2017, №871 від 13.07.2017, №870 від 13.07.2017, №ТО-007397 від 13.07.2018, №00-0002688 від 14.07.2017, №ТРН-3516 від 17.07.2017, №ТРН-3508 від 17.07.2017, №ММРн-0152521 від 21.07.2017, №ММРн-0152522 від 21.07.2017, №1642 від 21.07.2017, №923 від 24.07.2017, №ММРн-0153454 від 25.07.2017, №АВ-0001641 від 27.07.2017, №946 від 27.07.2017, №1710 від 27.07.2017, №1652 від 27.07.2017, №1654 від 27.07.2017, №1552 від 27.07.2017, №1653 від 27.07.2017, №1712 від 27.07.2017, №1711 від 27.07.2017, №1716 від 27.07.2017, №ТРН-3590 від 28.07.2017, №ТРН-3586 від 28.07.2017, №00-0001968 від 31.07.2018, №ТО-007788 від 07.08.2018, №ТО-007702 від 07.08.2018, №00-0002170 від 14.08.2018, №00-0002204 від 16.08.2018, №00-0002211 від 16.08.2018, №00-0002212 від 16.08.2018, №00-0002253 від 20.08.2018, №00-0002255 від 20.08.2018, №00-0002254 від 20.08.2018, №00-0002281 від 21.08.2018, №00-0002285 від 21.08.2018, №00-0002287 від 21.08.2018, №00-0002326 від 23.08.2018, №00-0002330 від 23.08.2018, №00-0002331 від 27.08.2018, №00-0002349 від 27.08.2018, №00-0002370 від 28.08.2018, №00-0002376 від 28.08.2018, №00-0002171 від 29.08.2018, №00-0002409 від 29.08.2018, №00-0002410 від 29.08.2018, №00-0002420 від 30.08.2018, №00-0002427 від 30.08.2018, №00-0002428 від 30.08.2018, №00-0002438 від 03.09.2018, №00-0002439 від 03.09.2018, №00-0002440 від 04.09.2018, №00-0002516 від 05.09.2018, №00-0002521 від 05.09.2018, №00-0002523 від 05.09.2018, №00-0002536 від 06.09.2018, №00-0002542 від 06.09.2018, №00-0002548 від 06.09.2018, №00-0002562 від 07.09.2018, №00-0002563 від 07.09.2018, №00-0002593 від 10.09.2018, №00-0002587 від 10.09.2018, №00-0002592 від 10.09.2018, №С-00000236 від 11.09.2018, №00-0002617 від 12.09.2018, №00-0002625 від 12.09.2018, №00-0002624 від 12.09.2018, №00-0002651 від 13.09.2018, №00-0002652 від 13.09.2018, №00-0002657 від 13.09.2018, №00-0002662 від 14.09.2018, №00-0002695 від 17.09.2018, №00-0002694 від 17.09.2018, №00-0002707 від 17.09.2018, №00-0002716 від 18.09.2018, №00-0002727 від 18.09.2018, №тдРн-0016525 від 18.09.2018, №00-0002713 від 18.09.2018, №00-0002761 від 20.09.2018, №00-0002764 від 20.09.2018, №00-0002826 від 26.09.2018, №С-00000255 від 26.09.2018, №тдРн-0017884 від 26.09.2018, №тдРн-0017883 від 26.09.2018, №00-0003069 від 10.10.2018, №00-0003062 від 10.10.2018, №00-0003103 від 11.10.2018, №00-0003101 від 11.10.2018, №тдРн-0019263 від 11.10.2018, №00-0003233 від 22.10.2018, №00-0002679 від 22.10.2018, №ТО-009082 від 26.10.2018, №00-0003353 від 29.10.2018, №тдРн-0021435 від 31.10.2018, накладні №1 від 30.05.2017, №728 від 07.09.2018 (а.с.51-237, т. 6).

Також до матеріалів справи долучені оборотно-сальдові відомості по рахунку 1522 (а.с. 238-253, т.6; 1-24, т.7).

Факт передачі матеріалів для виконання будівельних робіт від ПрАТ Полтавська птахофабрика до ТОВ ДАЙМ ЛТД підтверджується копіями актів про витрату давальницьких матеріалів №310817 від 31.08.2017, №3107/1 від 31.07.2017, №3107/2 від 31.07.2017, від 30.05.2018, №31/08/18 від 31.08.2018, актів приймання-передачі ТМЦ №01.07.17/2 від 01.07.2017, №150717 від 15.07.2017, №01.08.2017 від 01.08.2017, №100818 від 10.08.2018, №010918 від 01.09.2018, №30/09/18 від 30.09.2018 (а.с.222-243, т. 3).

Посилання суду першої інстанції на те , що такі документи не надавались до перевірки , до уваги колегією суддів не приймаються , оскільки ненадання таких документів на перевірку не було підставою для висновку податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Колегія суддів вважає , що факт отримання позивачем товарів чи послуг , оплати їх вартості підтверджується документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності позивача. Первинні документи, складені позивачем та його контрагентом у ході господарських операцій, відповідають вимогами чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості, а отже і підтверджують суму задекларованого позивачем податку, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування на податок на додану вартість.

Колегія суддів зазначає, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є самостійною та достатньою підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Надаючи оцінку наявним в матеріалах справи договору, податковим накладним, накладним, та іншим первинним документам, якими позивач доводить перед судом реальність здійснення господарської операції, суд, досліджуючи їх, встановлює наявність обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку.

Судовим розглядом не встановлено жодних зауважень чи претензій до правоздатності і дієздатності юридичних осіб, які є сторонами спірних правочинів, до правового статусу сторін договорів як платників ПДВ, відповідності спірних правочинів вимогам закону, належності складання первинних документів за спірним правочином .

Факт неподання контрагентом податкової звітності чи відсутності певної інформації в податковій звітності товариства, зокрема щодо наявності найманих працівників, основних засобів тощо сам по собі не може свідчити про відсутність факту здійснення ним господарської діяльності, а лише може бути підставою для висновку щодо допущення останнім порушення вимог законодавства при складанні податкової звітності.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №817/1422/13-а, що враховується судом згідно з вимогами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів при прийнятті рішення у даній справі приймає до уваги позицію Верховного суду, висловлену у постанові суду у справі № К/9901/6704/18 (804/4940/14) від 06.02.2018, зокрема, що наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу. В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Наявність або відсутність окремих документів або ж помилки у їх оформленні не є підставою для переконання про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Відповідно до сталої судової практики (постанови Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі №805/686/17-а, від 12 липня 2019 року у справі №808/109/18, від 9 липня 2019 року у справі №810/1762/16 тощо) сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від вказаної позиції Верховного Суду, проте зазначає, що така позиція ґрунтується на обов`язковій доведеності іншими даними дійсного руху активу між суб`єктами господарювання, що спричинило реальні зміни майнового стану платника податків, навіть за відсутності певних документів чи наявності у них недоліків.

У постанові від 24 червня 2020 року (справа № 826/7436/18) Верховний Суд вказав, що відсутність в документі посади і прізвища особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, як обов`язкового реквізиту (елементу) первинного документу, не може кваліфікуватися як незначний (неістотний) недолік.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що відсутність можливості ідентифікації особи-підписанта первинного документа з боку сторін договору об`єктивно ставить під сумнів реальність спірних господарських операцій.

Інформація, що наявна в інформаційних базах даних ДФС чи надана іншими контролюючими органами, на яку посилається контролюючий орган, чи будь - яка податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, носить інформативний характер. Посилання контролюючого органу на таку інформацію, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними оскільки, фактично будь - які первинні документи платника податків не використовуються та не аналізуються, а отже така інформація не відповідає критерію юридичної значимості, та не є допустимими та достовірними доказом в розумінні процесуального Закону.

Тому, колегія суддів не бере до уваги і доводи апелянта з посиланням на податкову інформацію, що наявна в інформаційно аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 27.03.2018 по справі №816/809/17, від 26.06.2018 по справі №826/3006/14 та 06.02.2018 у справі №821/589/17 , які в силу приписів ч. 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів враховуються судом при застосуванні таких норм права.

Крім того, така інформація сама по собі не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

Чинним законодавством, яким регулюються спірні правовідносини, чітко визначено, що подання платником податку до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди - є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, а також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в таких документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Колегія суддів зазначає, що контролюючим органом всупереч вимог Кодексу адміністративного судочинства України також не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів по ланцюгу постачання трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності з поставки товару обумовленого укладеними договорами з позивачем, як не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про наявність фактів, які встановлені судами, однак не були враховані під час прийняття рішень, та свідчили про протиправну поведінку контрагентів та про обізнаність платника податків щодо такої та злагодженості дій між ними.

Щодо позиції контролюючого органу з приводу неможливості достовірного встановлення руху товару по всьому ланцюгу постачання контрагентів позивача, то суд звертає увагу, що порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Також, норми податкового законодавства не визначають місце знаходження платника податку (контрагента) та його звітування до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача) щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 27.03.2018 року по справі №816/809/17 (адміністративне провадження №К/9901/1349/17).

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду апеляційної інстанції відповідачем не надано, а колегією суддів при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

При цьому, слід наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумними сумнівом.

Наведені ДПІ аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Лише доведення податковим органом та встановлення судом в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальника чи сприяння ухиленню постачальником товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому, такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних та допустимих доказах.

Наявні в справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад з метою проведення безтоварних операцій та отримання незаконної податкової вигоди.

Колегія суддів зазначає, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що контрагент позивача не мав адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань по господарських операціях на час їх виконання, відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов`язань чи відсутність можливостей залучення до виконання зобов`язань третіх осіб.

У ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінального провадження відносно посадових (службових) осіб підприємства позивача або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, доказів наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином чи рішення суду про визнання правочину недійсним суб`єктом владних повноважень до суду також не подано.

Також, суд зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб`єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб`єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб`єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ Мукачівський лісокомбінат до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ Фірма ВІК до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).

На підставі наведеного , колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову в частині скасування податкового повідомлення-рішення № 1 в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 758249,0 грн. (основний платіж) та 176382,25 грн. (штрафні (фінансові) санкції (штраф) є помилковим , рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення позову.

При цьому , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову про скасування податковому повідомленню-рішенню № від 16.05.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 221850,94 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями - 177480,75 грн та за штрафними санкціями 44370,19 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються в залежності від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Органи місцевого самоврядування до 1 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням об`єкта житлової нерухомості відомості стосовно пільг, наданих ними відповідно до цього підпункту.

Згідно з абзацом б підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 22.08.2002 (а.с.45-46, т. 4) позивач придбав цілісний майновий комплекс, що включає у себе: спальний корпус, 1321,7 кв.м.; столову-кухню, 385,6 кв.м.; відкритий кінотеатр, 61,1 кв.м.; медичний пункт, 258,7 кв.м.; будинок директора табора, 64,5 кв.м.; водонапорну башню, 43,2 кв.м.; будинок кухонних працівників, 45,6 кв.м.; будинок співробітників, 136,7 кв.м.; сарай, 86,7 кв.м.; вугільний склад, 10,5 кв.м.; насосну, 14,2 кв.м.; дизельну, 215 кв.м.; вбиральні, 25,8 кв.м.; приміщення очистки овочей, 19,2 кв.м.; котельню, прачечну, душові, 161,4 кв.м. Загальна площа об`єктів складає 2656,4 кв.м., що підтверджується журналом підрахунку площі житлового будинку з нежитловими (вбудованими) приміщеннями (а.с.29-44, т. 4).

Зазначені об`єкти розташовані за адресою: с. Орлівщина, Новомосковський район, Дніпропетровська область.

Рішенням Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області №17-3/VII від 29.01.2016 Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Орліщинської сільської ради у 2016 році встановлено ставку податку у розмірі 2 % мінімальної заробітної плати для готельних будівель (а.с.250-252, т. 7).

Рішенням 10 сесії VІІ Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області №9-10/VII від 10.02.2017 Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Орліщинської сільської ради у 2017 році встановлено ставку податку у розмірі 1 % мінімальної заробітної плати для готельних будівель (а.с.25-27, т. 6).

Рішенням 17 сесії VІІ Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області №3-17/VII від 05.12.2017 Про встановлення ставок і пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2018 рік у 2018 році встановлено ставку податку у розмірі 1 % мінімальної заробітної плати для готельних будівель /а.с.14-24, т. 6/.

Позивач не заперечує факт наявності права власності на вищенаведені об`єкти, водночас, посилається, як на підставу неправомірності розрахунків сум податку, на акт обстеження об`єкту нерухомого майна за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Орлівщина, ДОТ Космічний, виданий Новомосковським бюро експертної оцінки 02.04.2019 (а.с.28, т. 5), згідно з яким інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_1 проведено обстеження земельної ділянки, будівель та споруд, які знаходяться в селі Орлівщина, ДОТ Космічний.

На момент обстеження встановлено, що наступні будівлі напівзруйновані, а саме: естрада - літ. В, відсоток зносу 95 %; медпункт літ. Д, відсоток зносу 93 %; будинок начальника табору літ Е, відсоток зносу 95 %; будинок сотрудників літ. К, відсоток зносу 92 %; приміщення очистки овочів - літ. Л, відсоток зносу 95 %; дизельна літ. О, відсоток зносу 90 %; вбиральня літ. С, відсоток зносу 95 %; вбиральня літ. Т, відсоток зносу 95 %, а будівлі: спальний корпус літ. А, столова-кухня літ. Б, котельня, пральня, душеві літ. Г, насосна та водоканал літ. Ж, будинок кухонних працівників літ. И, сарай літ. М, вугільний склад літ. Н, насосна літ. П, вбиральня літ. У, споруди - №1-3 знесено.

Суд не може погодитися з таким аргументом з огляду на наступне.

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом частин 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції. Зокрема, право на справедливий суд (стаття 6), право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла (стаття 8).

Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника.

Згідно з положеннями статті 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 20 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що порядок подання заяв у сфері державної реєстрації прав та повідомлення власника об`єкта нерухомого майна про подані заяви визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553) (надалі Порядок) визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Пунктом 75 Порядку передбачено, що для державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням подаються:

1) документ, відповідно до якого підтверджується факт такого знищення;

2) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такі документи було знищено одночасно із знищенням такого об`єкта).

Отже, для припинення права власності на нерухоме майно у разі його знищення недостатньо лише факту фізичного знищення нерухомості, оскільки закон передбачає проведення процедури державної реєстрації припинення права власності на такі об`єкти.

Аналіз зазначених норми дає підстави дійти висновку про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог статі 349 ЦК Украйни, є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру та проведення відповідної реєстраційної дії.

Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові 17 січня 2019 року у справі № 708/254/18 (провадження № 61-46123св18).

Позивачем ані під час перевірки, ані до позовної заяви, ані під час судового розгляду не надано доказів, що б підтверджували факт державної реєстрації припинення права власності на вищенаведені об`єкти нерухомого майна.

Враховуючи наведене , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення № від 16.05.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 221850,94 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями - 177480,75 грн та за штрафними санкціями 44370,19 грн прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню в частині відмови у задоволенні позову з прийняттям в цій частині нової постанови про часткове задоволення позову. В іншій частині постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316,317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року по справі № 440/3298/19 скасувати в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.05.2019 № 005841403, яким зменшено суму від`ємного значення з податку на додану вартість на суму 237129,00 грн. та № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 698955,44 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 465970,29 грн. та за штрафними санкціями 232985,15 грн.

В цій частині прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.05.2019 № 005841403, яким зменшено суму від`ємного значення з податку на додану вартість на суму 237129,00 грн. та № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 698955,44 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 465970,29 грн. та за штрафними санкціями 232985,15 грн.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.12.2019р. по справі 440/3298/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 13.10.2020 року