Справа № 1.380.2019.003479
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003479
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Коморний О.І.,

секретар судового засідання Бабич Ю.Б.,

за участю:

представника позивача Бойчук Ю.Р.

представник відповідачів не прибув

представник третьої особи не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про зобов`язання вчинити дії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача Львівське комунальне підприємство "Айсберг".

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Галицької районної адміністрації Львівської міської ради з вимогами зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 - співвласникам квартири АДРЕСА_1 за власні кошти демонтувати самовільно влаштований в подвір`ї будинку АДРЕСА_2 металевий каркас-конструкцію на який натягнуто брезент.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що будинок АДРЕСА_2 перебуває у віданні Львівської міської ради, на обслуговуванні ЛМКП «Айсберг» та квартира АДРЕСА_2 загальною площею 42,2 кв.м. належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 . Вказує, що 28.12.2015 ЛМКП «Айсберг» складено протокол за ст. 152 КУпАП щодо ОСОБА_1 за самовільне влаштування металевого каркасу-конструкції на який натягнуто брезент на частині при будинкової території будинку АДРЕСА_2 . Також 14.01.2016 адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради прийнято постанову №5 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за самовільне встановлення металевого каркасу-конструкції на частині при будинкової території у подвір`ї будинку АДРЕСА_2 . Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідачем сплачено вказаний штраф, чим фактично визнано факт вчинення ним адміністративного правопорушення. Зазначає, що 09.04.2019 ЛМКП «Айсберг» скеровано відповідачу попередження №302 про необхідність демонтувати металевий каркас з брезентовим накриттям у дворі будинку АДРЕСА_2 . Також зазначає, що 23.04.2019 вказане питання розглядалося на засіданні міжвідомчої комісії Галицького району та вирішено: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 - співвласникам квартири АДРЕСА_1 за власні кошти демонтувати самовільно влаштований в подвір`ї будинку АДРЕСА_2 металевий каркас-конструкцію на який натягнуто брезент. Позивач зазначає, що 08.05.2019 розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №190 «Про демонтаж самовільно влаштованого в подвір`ї будинку АДРЕСА_2 металевого каркасу-конструкції на який натягнуто брезент» ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 - співвласникам квартири АДРЕСА_1 за власні кошти демонтувано самовільно влаштований в подвір`ї будинку АДРЕСА_2 металевий каркас-конструкцію на який натягнуто брезент. Вказує, що 05.06.2019 ЛМКП «Айсберг» складено акт обстеження про те, що власниками квартири АДРЕСА_1 не виконано розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №190 від 08.05.2019 «Про демонтаж самовільно влаштованого в подвір`ї будинку АДРЕСА_2 металевого каркасу-конструкції на який натягнуто брезент». Беручи до уваги усі зазначені факти, невиконання та недотримання відповідачем вимог чинного законодавства, Галицька районна адміністрація ЛМР звернутись із цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 29 липня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 06 листопада 2019 року провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили рішення у справі №1.380.2019.005541 за позовом ОСОБА_3 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування розпорядження.

Ухвалою суду від 22 липня 2020 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 11 серпня 2020 року виправлено описку.

Ухвалою суду від 12 серпня 2020 року закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, що викладені у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідачів в судове засідання не прибув, про час та місце судового засідання належним чином повідомлений, свого відношення до позову не висловив, у встановлений судом строк відзиву не надав.

Третя особа явки уповноваженого представника у судові засідання не забезпечила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на позов, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

встановив:

Відповідно до інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 загальною площею 42,2 кв.м. належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .

28.12.2015 ЛМКП «Айсберг» складено протокол за ст. 152 КУпАП щодо ОСОБА_1 за самовільне влаштування металевого каркасу - конструкції на який натягнуто брезент на частині прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 .

14.01.2016 адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради прийнято постанову №5 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за самовільне встановлення металевого каркасу-конструкції на частині прибудинкової території у подвір`ї будинку АДРЕСА_2 . Зазначеною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

09.04.2019 ЛМКП «Айсберг» скеровано ОСОБА_1 попередження №302 про необхідність демонтувати металевий каркас з брезентовим накриттям у дворі будинку АДРЕСА_2 .

23.04.2019 вказане питання розглядалося на засіданні міжвідомчої комісії Галицького району. Згідно з витягу із протоколу №14 засідання міжвідомчої комісії, вирішено: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 - співвласникам квартири АДРЕСА_1 за власні кошти демонтувати самовільно влаштований в подвір`ї будинку АДРЕСА_2 металевий каркас-конструкцію на який натягнуто брезент.

08.05.2019 розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №190 «Про демонтаж самовільно влаштованого в подвір`ї будинку АДРЕСА_2 металевого каркасу-конструкції на який натягнуто брезент» ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 - співвласникам квартири АДРЕСА_1 за власні кошти демонтувати самовільно влаштований в подвір`ї будинку АДРЕСА_2 металевий каркас-конструкцію на який натягнуто брезент.

05.06.2019 ЛМКП «Айсберг» складено акт обстеження про те, що власниками квартири АДРЕСА_1 не виконано розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №190 від 08.05.2019 «Про демонтаж самовільно влаштованого в подвір`ї будинку АДРЕСА_2 металевого каркасу-конструкції на який натягнуто брезент».

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з Положенням про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 01.11.2016 № 977 (із змінами) до повноважень Галицької районної адміністрації віднесено здійснення контролю за утриманням будинків (квартир), які належать громадянам, а також прилеглих територій; розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу тощо).

Таким чином, за приписами вказаного Положення Галицька районна адміністрація має право звертатися у встановленому порядку до судових органів із вимогами щодо фактів самочинного будівництва і інших вимог, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

Статтею 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" № 280/97-ВР від 21.05.1997 (зі змінами), до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, власні (самоврядні) повноваження: 1) управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Підпунктом 3 пункту "б" ч. 1 ст. 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, окрім іншого, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Аналогічні положення містяться у ст.14 Закону України "Про основи містобудування" № 2780-XII від 16.11.1992 (зі змінами).

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про основи містобудування" державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, в тому числі органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку встановленому законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" № 2807-IV від 06.09.2005 (зі змінами) організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирному будинку. Спільним майном багатоквартирному будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі та споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирному будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; ст. 319 цього ж Кодексу - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частина 5 ст. 319 Цивільного кодексу України визначає, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

При цьому, в силу ч. 2 ст. 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Згідно з ч. 2 ст. 139 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

З матеріалів справи слідує, що самовільно влаштований в подвір`ї будинку АДРЕСА_2 . металевий каркас-конструкція на який натягнуто брезент, розташований на прибудинковій території.

Відповідно до п.1.9 Правил благоустрою м.Львова, затверджених ухвалою міської ради від 21.04.2011 року №376, прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Таке ж визначення прибудинкової території міститься і в Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, відповідно до яких: прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: прибудинкові території.

Згідно ст. 14 вказаного Закону об`єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.

Вказані норми також закріплені у Правилах благоустрою м. Львова.

Так, у п.2.2. вказано, що до об`єктів благоустрою міста належать:

території загального користування:

- парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки -пам`ятки садово-паркового мистецтва, історичні, національні, меморіальні парки, спортивні майданчики), рекреаційні зони, сади та сквери; пам`ятки культурної та історичної спадщини; майдани, площі, бульвари, алеї, проспекти;вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки; пляжі, зони відпочинку біля води; кладовища; інші території загального користування;

- прибудинкові території;

- території будівель та споруд інженерного захисту територій;

- території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

Державним комітетом України з питань житлово-комунального господарства прийнято наказ № 76 від 17.05.2005, яким затверджено Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України за № 927/1120.

Згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за №927/11207, прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» на об`єктах благоустрою забороняється, зокрема, виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов`язковість його отримання передбачена законом.

При цьому, відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Окрім того, процедуру вирішення питань, пов`язаних з самочинним будівництвом на території м. Львова, з метою визначення можливості збереження самочинно збудованих (реконструйованих) об`єктів містобудування та архітектури регламентує Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затверджене рішенням виконкому від 09.09.2011 № 835 (чинне на час існування спірних правовідносин; далі - Положення № 835).

Пунктом 1.3 Положення № 835 передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без отриманих у встановленому законодавством порядку містобудівних умов та обмежень, архітектурно-планувальних вимог або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Як встановлено судом, співвласники квартири самовільно, без відповідного дозволу, влаштували в подвір`ї будинку АДРЕСА_2 металевий каркас-конструкцію на який натягнули брезент. Вказане не заперечується. В подальшому, на одного із співвласників квартири накладено адміністративне стягнення за самовільне встановлення металевого каркасу-конструкції на частині прибудинкової території у подвір`ї будинку АДРЕСА_2 . Один із співвласників квартири, а саме ОСОБА_1 такий штраф сплатив, чим на думку суду, визнав факт вчинення ними адміністративного правопорушення. Проте, дії щодо усунення порушень відповідачем та іншими співвласниками вчинені не були.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.005541, залишеного в силі Восьмим апеляційним адміністративним судом постановою від 12.06.2020, у задоволенні позову ОСОБА_3 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про скасування розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 08.05.2019 №190 "Про демонтаж самовільно влаштованого в подвір`ї будинку АДРЕСА_2 металевого каркасу-конструкції на який натягнуто брезент" - відмовлено повністю.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 08.05.2019 №190 "Про демонтаж самовільно влаштованого в подвір`ї будинку АДРЕСА_2 металевого каркасу-конструкції на який натягнуто брезент" позивачу запропоновано добровільно здійснити демонтаж, а невиконання розпорядження є підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Отже, відповідачі, в порушення вимог чинного законодавства, не виконав попередження та розпорядження винесені позивачем та не провели демонтаж металевого каркасу-конструкції на який натягнуто брезент, самовільно влаштованого в подвір`ї будинку АДРЕСА_2 . Матеріалами справи підтверджено факт вчинення відповідачами зазначеного правопорушення, тому суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленим статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки доказів понесення таких витрат позивачем не представлено, судові витрати з відповідача стягувати не слід.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

у х в а л и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_4 ) - співвласникам квартири АДРЕСА_1 , демонтувати за власні кошти, самовільно влаштований в подвір`ї будинку АДРЕСА_2 металевий каркас-конструкцію на який натягнуто брезент.

3. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 12.10.2020.

Суддя Коморний О.І.