Справа № 240/14516/20
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Житомир справа № 240/14516/20

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.

за участю: позивач - ОСОБА_1 ,

представник Позивача - Товянська І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Третя особа: Будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району про визнання дій неправомірними, скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправним наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 27.03.2020року №6/0/10-20 про відмову в наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва площею 0,12га на території Новогуйвинської селищної ради Житомирського району та зобов`язання надати дозвіл на виготовлення такого проекту землеустрою.

Ухвалою суду від 04.09.2020року позовну заяву прийнято розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі і її призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні Позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі і пояснили, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27.12.2019року визнавалася протиправною бездіяльність Відповідача щодо неналежного розгляду клопотанням Позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва площею 0,12га на території Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області і зобов`язано повторно розглянуто таке клопотання. Разом з тим, Відповідач за результатами повторного розгляду клопотання знову відмовив у наданні такого дозволу. На думку Позивача та його представника оскаржуваний наказ Відповідача є протиправним, так як наведені у ньому підстави для відмови протирічать вимогам ст.118 Земельного кодексу України.

Позивач та його представник вважають наявними всі підстави для зобов`язання Відповідача надати такий дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Представник Відповідача, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в судове засідання не прибув, 25.09.2020року направив до суду відзив на позовну заяву. У відзиві Відповідач проти позову заперечує і зазначає, що відмова в наданні Позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою для надання вказаної земельної ділянки у власність була прийнята правомірно, так як спірна земельна ділянка відноситься до земель оборони, а тому не може використовуватися для індивідуального садівництва.

Представник Третьої особи, Будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району, в судове засідання не прибув, 29.09.2020року направив до суду пояснення на позов, в яких заявлено одночасно клопотання про розгляд справи без його участі. В письмових поясненнях зазначається, що спірна земельна ділянка не перебуває в користуванні Будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району.

Заслухавши пояснення Позивача та його представника, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування на умовах оренди регулюються правовими нормами Земельного кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

Судом встановлено та визнається сторонами, що в червні 2019року Позивач звертався до Відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва площею 0,12га на території Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області.

За результатами розгляду такого клопотання Позивачу було відмовлено в наданні такого дозволу. Правомірність такого рішення Відповідача була предметом судового розгляду. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27.12.2019року визнано протиправною бездіяльність Відповідача щодо неналежного розгляду клопотанням Позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо цієї спірної земельної ділянки і зобов`язано повторно розглянуто таке клопотання.

За результатами повторного розгляду звернення Позивача Відповідач оскаржуваним наказом від 27.03.2020року №6/0/10-20 відмовив в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо цієї земельної ділянки. Вказане рішення Відповідача мотивовано тим, що спірна земельна ділянка перебуває в користуванні Житомирської КЕЧ району відповідно до Державного акту Б №021477 від 1982року.

Таке рішення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області не відповідає обставинам справи, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Зазначені в оскаржуваному листі - рішенні підстави для відмови в наданні такого дозволу не узгоджуються із вимогам ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, Відповідач, як відповідний орган виконавчої влади відповідно до наданих повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Про виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки прямо зазначено в Ухвалі Конституційного Суду України " Про відмову у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України" від 29 вересня 2015 року N 44-у/2015 (Справа N 2-40/2015).

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 19.01.2016 року (справа №824/167/15-а/21-3690а15).

При дослідженні в судовому засіданні оскаржуваного наказу Відповідача від 27.03.2020року №6/0/10-20 встановлено, що в ньому відсутні посилання про невідповідність місця розташування спірної земельної ділянки, зазначеної Позивачем в своєму клопотанні :

- вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів;

- вимогам генерального плану Житомирського району;

- вимогам іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель цієї ж адміністративно-територіальної одиниці;

- вимогам проектів землеустрою щодо впорядкування території цих же населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд вважає безпідставними також доводи Відповідача, викладені у відзиві на позов, що відповідно до Державного акту Б №021477 від 1982року спірна земельна ділянка перебуває в користуванні Будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району в порядку правонаступництва від Житомирської КЕЧ району.

Безспірно, відповідно до дослідженої судом копії Державного акту Б №021477 від 1982року спірна земельна ділянка була передана в безстрокове користування Житомирській КЕЧ району (а.с.21-24).

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України право постійного користування земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон N 1952-IV). Жодних належних доказів щодо реєстрації права користування Будинкоуправлінням № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району спірною земельною ділянкою суду не надано.

На підставі викладеного суд робить висновок, що оскаржуваний наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 27.03.2020року №6/0/10-20 про відмову в наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва площею 0,12га на території Новогуйвинської селищної ради Житомирського району прийнято не на підставі вимог чинного земельним законодавством, а тому є протиправною і підлягає скасуванню, а позов в цій частині - задоволенню.

Разом з тим, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позову в частині щодо зобов`язання Відповідача надати Позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність спірної земельної ділянки з огляду на таке.

Безспірно, приписами ч.4 ст.122 Земельного кодексу України повноваження Відповідача, як територіального органу центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин обмежені лише правом щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

Відповідно до вимог ст.22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать:

а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Як зазначено в ч.3 ст. ст.22 Земельного кодексу України, лише землі сільськогосподарського призначення можуть передаватися у власність громадянам для ведення садівництва.

Разом з тим, всупереч вимогам ст.77 та 79 КАС України Позивачем та його представником суду не надано жодних належних та допустимих доказів того, що зазначена в клопотанні Позивача спірна земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено права Відповідача щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, а тому у суду відсутні підстави для зобов`язання цього Відповідача вчинити спірні дії про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва площею 0,12га на території Новогуйвинської селищної ради Житомирського району.

Інші доводи, викладені у відзиві на позов, про відсутність підстав для задоволення клопотання Позивача для надання дозволу на розробку проекту землеустрою судом не приймаються до уваги, так як вони не зазначені в оскаржуваній відмові.

Повноваження адміністративного суду в разі задоволення адміністративного позову визначені частиною 2 статті 245 КАС України, відповідно до якої, суд може прийняти, окрім іншого, постанову про: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Обрання способу захисту порушеного права повинно гарантувати дотримання і захист прав, свобод, інтересів Позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом визнається, що в силу вимог Земельного кодексу України надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність Позивачу не вирішено по суті та у відповідності до вимог ст.118 Земельного кодексу України.

За таких підстав порушене право Позивача підлягає судовому захисту та може бути поновлено виключно шляхом визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 27.03.2020року №6/0/10-20 про відмову в наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва площею 0,12га на території Новогуйвинської селищної ради Житомирського району та зобов`язання повторно розглянути таке клопотання у повній відповідності до вимог ст.118 Земельного кодексу України та з урахуванням висновків, викладених в даному рішенні суду.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково, визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 27.03.2020року №6/0/10-20 про відмову в наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва площею 0,12га на території Новогуйвинської селищної ради Житомирського району.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул. Довженка, 45 м. Житомир, 10002, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва площею 0,12га на території Новогуйвинської селищної ради Житомирського району у відповідності до вимог ст.118 Земельного кодексу України та з урахуванням висновків, викладених в даному рішенні суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 09 жовтня 2020 року