Справа № 400/4387/19
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

06 жовтня 2020 р. № 400/4387/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Ісламова І.О., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомФермерського господарства "Сана", Володимирівка,Очаківський район, Миколаївська область,57520
до за участю: представника позивача: Бурим В.В. предстаавника відповідача: Костюков Д.І.Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6,Миколаїв,54001
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.06.2013 р. № ,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Сана" звернулась до адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ про проведення перевірки Очаківської ДПІ Миколаївської області ДПС (правонаступник - Головне управління ДПС у Миколаївській області) від 30.04.2013 року № 250, визнати протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення від 11.06.2013 року № .

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового законодавства була проведена ДПІ неправомірно, до закінчення десятиденного строку на надання відповіді позивачем на обов`язковий запит ДПІ від 18.04.2013 року, а відтак, винесення наказу про призначення перевірки від 30.04.2013 року на підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України є неправомірним, та такий, належить скасуванню. Крім того, на думку позивача, перевіряючі дійшли хибних висновків стосовно того факту, що відсутність реєстрації договорів оренди землі позбавляє позивача права включати до обсягу реалізованої продукції, вирощеної на власних або орендованих потужностях (землях) вартість продукції, яка є базою для нарахування ПДВ у розмірі 109207,00 грн. Оскільки п. 209.11 ст. 209 ПК України встановлені вичерпні умови, за яких підприємство втрачає право на застосування спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, і така підстава як відсутність реєстрації договорів оренди землі у зазначеній нормі відсутня. На підставі вищевикладених підстав позивач вважає, що податкове повідомлення рішення від 11.06.2013 року № винесено ДПІ неправомірно та належить скасуванню.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.02.2014 (справа №814/5034/13-а), залишеною в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2016, зазначений позов задоволено частково, скасовано податкове повідомлення-рішення Очаківської об`єднаної ДПІ Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 11.06.2013 №, в решті позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 19.11.2019 постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.02.2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2016 по справі №814/5034/13-а скасовано в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Очаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 11.06.2013 №, а справу в цій частині направлено на новий розгляд.

06.12.2019 року згідно розпорядження про призначення повторного автоматичного розподілу справи №814/5034/13-а на розгляд судді Біоносенка В.В. надійшла адміністративна справа №400/4387/19 за позовом ФГ "Сана" до Очаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11.06.2013.

Ухвалою суду від 11.12.2019 прийнято справу №400/4387/19 до провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.01.2020 здійснено заміну відповідача по справі №400/4387/19 Очаківську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Миколаївській області на правонаступника - Головне управління ДПС у Миколаївській області.

Відповідач позов не визнав, про відмовити у його задоволенні. В обгрунтування своєї позиції у письмовому відзиві зазначив, що в ході проведення позапланової перевірки позивача не підтверджено факт вирощування позивачем сільськогосподарської продукції на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах. Крім того, відповідач зазначив, що судом 1 інстанції при розгляді цієї справи залишено поза увагою доводи щодо непідтвердження наявності земельних ділянок. Так, ФГ "Сана" були надані лише довідки, згідно яких площа земельних угідь, що обробляється, становить: договори оренди - 20,98 га, зареєстровано 66 договорів оренди -382,75 га, в той час як позивач в поясненнях зазначає, що використовує 172 га землі, та зауважує про невідповідність укладених договорів вимогам чинного законодавства.

Позивач в свою чергу, у відповіді на відзив вказав про безпідставність доводів відповідача, спираючись на те, що на виконання постанови Верховного Суду та ухвал від 11.12.2019 та від 19.05.2020 позивачем надані суду докази, що підтверджують факт вирощування сільськогосподарської продукції ФГ "Сана" на власних або орендованих угіддях.

Відповідач надав заперечення, в якому зазначив, що сільськогосподарська продукція ФГ "Сана" не була вирощена на власних або орендованих у встановленому Законом України "Про оренду землі" порядку сільськогосподарських угіддях, а подані позивачем документи не підпадають під поняття належних та допустимих доказів, оскільки на момент проведення перевірки не були надані.

В судовому засіданні 06.10.2020 представники учасників справи підтримали свої позиції, викладені в процесуальних заявах по суті.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

Фермерське господарство "Сана" зареєстроване в якості юридичної особи 19.02.1996 року. Основними видами діяльного ФГ є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

На підставі наказу № 250 від 30.04.2013 року, ДПІ з 16.05.2013 по 28.05.2013 року було проведено позапланову невиїзну перевірку фермерського господарства «Сана» з питання дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2010 року по 31.03.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 року по 31.03.2013 року.

В ході проведення перевірки податківці дійшли висновку про порушення позивачем ст. 6, 18, 20 Закону України «Про оренду землі» а саме, використання ФГ «Сана» земельних ділянок для вирощування сільськогосподарської продукції без укладання договорів оренди та їх державної реєстрації, неправомірне застосування податкової пільги, і як наслідок, заниження суми ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету, за вересень 2012 року на суму 109207,00 грн.; помилкове заповнення р. 16 Декларації з ПДВ (скороченої) за вересень 2012 року, в результаті чого занижено податок на додану вартість за вересень 2012 року на суму 53462,00 грн., про що було складено акт № 136/22/23396940 від 30.05.2013 року.

На підставі акту перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення № від 11.06.2013 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 203336,00 грн., з яких 162669,00 грн. сума основного зобов`язання, 40667,00 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Висновки податківців грунтуються на тому, що позивачем в ході проведення перевірки не надано договори оренди земельних ділянок для товарного сільськогосподарського виробництва, оформлені належним чином, були надані лише довідки від 23.01.2013 року № 76/01/11, згідно яких площа земельних угідь, що обробляється, становить: договори оренди 20,98 га; зареєстровано 66 договорів оренди земля з фізичними особами 382,75 га. На думку відповідача, відсутність догорів оренди земельних ділянок, зареєстрованих відповідно до законодавства, позбавляє позивача права на застосування спеціального режиму оподаткування.

Відповідно до пункту 301.1 статті 301 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками фіксованого сільськогосподарського податку з урахуванням обмежень, встановлених пунктом 301.6 цієї статті, можуть бути сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Згідно з підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 2 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Водночас об`єктом оподаткування фіксованим сільськогосподарським податком згідно з пунктом 302.1 статті 302 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.

Порядок набуття та підтвердження статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку встановлено статтею 308 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), за змістом якої для набуття або підтвердження статусу платника цього податку особа має подати, зокрема, відомості (довідку) про земельні ділянки із зазначенням кожного документа, який встановлює право власності/користування кожною земельною ділянкою.

В той же час, законодавчо не встановлено вимоги про мінімальну кількість земельних ділянок, які належать на праві власності чи знаходяться в користуванні платника фіксованого сільськогосподарського податку.

Також, вказана особа повинна підтвердити дотримання встановленого статтею 301 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) критерію щодо мінімальної частки сільськогосподарського товаровиробництва - частка сільськогосподарського товаровиробництва повинна перевищувати 75 відсотків загального обсягу доходів сільськогосподарського товаровиробника.

Для визначення зазначеної частки сільськогосподарського товаровиробництва враховуються доходи від реалізації продукції рослинництва, яка вироблена (вирощена) на угіддях, що належать сільськогосподарському товаровиробнику на праві власності або надані йому в користування.

Згідно з підпунктом 14.1.233 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сільськогосподарськими угіддями є рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги.

Відповідно, сільськогосподарські угіддя знаходяться на земельних ділянках сільськогосподарського призначення.

Підпунктом 14.1.77 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що землі сільськогосподарського призначення для цілей глави 2 розділу XIV цього Кодексу це землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції.

За змістом пункту 308.4 статті 308 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для розрахунку доходів від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва як таких, що можуть враховуватись при визначенні частки сільськогосподарського товаровиробництва, можуть включатись доходи від продажу продукції рослинництва, вирощеної (виробленої) на сільськогосподарських угіддях, що знаходяться у користуванні особи.

Скасовуючи постанову від 05.02.2014 по цій справі, Верховний Суд вказав, що під час судового розгляду достеменно не встановлено на підставі належних та допустимих доказів факту того, що сільськогоподарська продукція ФГ "Сана" вирощена на власних або орендованих у встановленому Законом України "Про оренду землі" (в редакцїї, чинній на час виникнення правовідносин) порядку сільськогосподарських угіддях. При новому розгляді справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з врахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи, повинен дійти висновку про обгрунтованість/безпідставність зазначеної частини позовних вимог з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

З врахуванням зазначених висновків Верховного Суду, судом ухвалами від 11.12.2019 та від 27.02.2020 витребовувались у позивача докази факту вирощування сільськогосподарської продукції ФГ "Сана" на власних або орендованих сільськогосподарських угіддях у порядку, встановленому Законом України "Про оренду землі".

На виконання вказаного, позивачем надані: копії договорів оренди; копії державних актів на право приватної власності на землю; копії виписків банку, що підтвержують оплату вартості сировини та матеріалів, що були використані під час вирощування сільськогосподарської продукції; копії документів, що підтверджують право власності або користування рухомим та нерухомим майном , що використовувалось під час вирощування с/продукції; копії документів, що підтверджують наявність трудових ресурсів, задіяних під час вирощування сільськогосподарської продукції; копії товарно-транспортних накладних, що підтверджують перевезення сільськогосподарської продукції при здійсненні продажу; Довідка відділу Держкомзему у Очаківському районі Миколаївської області від 20.01.2011 №115/01-17; статистична та фінансова звітність ФГ "сана" за 2011 та 2012 роки, відомості, що підтверджують факт виплати орендної плати власникам земельних ділянок за 2012 рік, тощо (арк. спр. 2 том 32-250, 3 том 1-33, 70-114, 127-145).

Також, 09.06.2020 судом витребовувались у Головного управління статистики Миколаївської області копії завіреного належним чином звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під врожай 2012 за формою №4-сг та звіту про витрати на виробництво продукції (робіт, послуг) сільського господарства за 2012 рік за формою 2-ферм; у Головного управління ДПС у Миколаївській області копії належним чином звітів за формою 1-ДФ "Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку.

Надані позивачем копії договорів оренди та інші правовстановлюючі документи (акти) підтверджують наявність у позивача орендованих та власних земель загальною площею 472,75 га.

Надані на запит суду копії статистичної звітності за формою №4-сг (річна) "Посівні площі сільськогосподарських культур" під урожай 2011 та 2012 року підтверджують факт проведення посівів позивачем. Також, позивачем надані докази понесення ним витрат під час вирощування сільськогосподарської продукції, а також витрати щодо орендної плати.

У будь-якому випадку ФГ "Сана" є суб`єктом спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом № 100193941 від 01.01.2009р. Свідоцтво про застосування податкового спеціального режиму з моменту видачі по теперішній час контролюючим органом ДПІ не скасовувалось.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про безпідставність доводів відповідача про те, що в даному випадку не підтверджено факт вирощування позивачем сільськогосподарської продукції на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Позов задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.139, 241, 244, 242-246, 262 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Фермерського господарства "Сана" (Володимирівка,Очаківський район, Миколаївська область,570) до Головне управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6,Миколаїв,547) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Очаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області від 11.06.2013 № про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 162669 грн за основним платежем та 40667 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

3. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 12.10.2020