Справа № 620/1136/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1136/20 Головуючий у 1 інстанції - Бородавкіна С.В.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Еверест» до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ПП «Еверест» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області від 18.03.2020 № .

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ПП «Еверест» зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 14.06.2001 внесено відповідний запис (а.с. 67-70). Позивач перебуває на обліку в ГУДПС у Чернігівській області.

25.02.2020 на підставі п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, ст. 102, ст. 114, ст. 75, в порядку ст. 76 Податкового кодексу України, посадовою особою ГУДПС у Чернігівській області було проведено камеральну перевірку ПП «Еверест» з питань дотримання строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН).

За результатами перевірки складено акт № 231/02-01-53-04-27, у якому зафіксовано порушення позивачем вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме: розрахунки коригування від 20.12.2018 №№ 3, 4, 5 та від 17.12.2018 №№ 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 зареєстровано у ЄРПН поза встановленими строками. Кількість днів порушення термінів реєстрації - 63 (а.с. 11).

У зв`язку із наведеним, до підприємства застосовано відповідальність, передбачену п. 120-1 ст. 120-1 Податкового кодексу України, та винесено податкове повідомлення-рішення від 18.03.2020 № про накладення на ПП «Еверест» штрафу у сумі 40 358,80 грн. (а.с. 9-10).

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, ПП «Еверест» звернулось до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно із пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема, 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування.

Водночас, в силу вимог статей 109, 110 Податкового кодексу України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Частиною другою статті 6 Конвенції визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Європейським судом з прав людини у рішенні від 23 липня 2002 року «Справа «Компанія «Вестберґатаксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» зазначено, що загальний характер правових норм, які регулюють питання податкових штрафів, та мета стягнення, яке має водночас і запобіжний, і каральний характер, з достатньою очевидністю вказують на те, що - для цілей статті 6 Конвенції - заявники обвинувачувалися в кримінальному правопорушенні.

Отже, у справі «Компанія «Вестберґатаксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» було застосовано третій критерій тесту Енгеля для визначення випадків, коли йдеться про кримінальне обвинувачення, у розумінні Конвенції, а саме - критерій правових наслідків для адресата.

Таким чином, Європейський суд з прав людини розцінює податкові правопорушення, як різновид кримінального обвинувачення для цілей застосування Конвенції.

Передбачені статтею 120-1 Податкового кодексу України штрафи, за своєю тяжкістю та каральним характером, цілком відповідають санкціям притаманним для застосування за кримінальні правопорушення, відтак наявні всі підстави для застосування частин другої статті 6 Конвенції, яка, у свою чергу, унеможливлює притягнення до відповідальності особи за відсутності вини.

З вищенаведеного, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слід зробити висновок про те, що застосування до платника наслідків несвоєчасної реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, передбаченої статтею 120-1 Податкового кодексу України, можливе лише за наявності його вини. У свою чергу, відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 819/777/17, від 26.06.2018 у справі № 808/2127/17, від 12.02.2019 у справі № 802/2253/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в контексті значення поняття «вина» слід виходити з того, що платника податків можна вважати винним, якщо юридичним фактом, що лежить в основі протиправних дій такого платника, є події і фактичні обставини, виникнення яких зумовлено його певними протиправними діями або бездіяльністю. Як наслідок, платник податків вважається винним в порушенні законодавства, якщо він мав можливість для дотримання вимог законодавства, однак не здійснив всіх належних для цього заходів.

Як вбачається із матеріалів справи, ПП «Еверест» за наслідками господарської операції із ПАТ «Червонський цукровик» та ПАТ «Саливонківський цукровий завод» було сформовано та направлено для реєстрації у ЄРПН податкові накладні: від 02.11.2018 №379, від 11.11.2018 №392, від 11.11.2018 №393, від 06.11.2018 №378, від 04.11.2018 №382, №383, №384, №386, №387, від 08.11.2018 №389, №390, від 09.11.2018 №391, від 12.11.2018 №394.

Згідно надісланих позивачу квитанцій (а.с. 16-18) реєстрація вказаних податкових накладних контролюючим органом була зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України. Зазначено, що ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

Надалі, у зв`язку із коригуванням сторонами господарської операції вартості товару, про що було складено акти та протоколи погодження ціни (а.с. 12-14, 28-35), ПП «Еверест» було складено та направлено до податкового органу відповідні розрахунки коригування: від 20.12.2018 №3 (до ПН від 02.11.2018 №379), від 20.12.2018 №4 (до ПН від 11.11.2018 №392), від 20.12.2018 №5 (до ПН від 11.11.2018 №393), від 17.12.2018 №7 (до ПН від 06.11.2018 №278), від 17.12.2018 №8 (до ПН від 04.11.2018 №382), від 17.12.2018 №9 (до ПН від 04.11.2018 №383), від 17.12.2018 №10 (до ПН від 04.11.2018 №384), від 17.12.2018№11 (до ПН від 04.11.2018 №286), від 17.12.2018 №12 (до ПН від 04.11.2018 №387), від 17.12.2018 №13 (до ПН від 08.11.2018 №389), від 17.12.2018 №14 (до ПН від 08.11.2018 №390), від 17.12.2018 №15 (до ПН від 09.11.2018 №391) та від 17.12.2019 №16 (до ПН від 12.11.2018 №394) (а.с. 22-24, 47-56).

У встановлені Податковим кодексом України строки позивачем надіслано вказані розрахунки коригування для реєстрації у ЄРПН, однак, у відповідь отримано повідомлення, що документ не може бути прийнятий. Порушено вимоги абзацу 7 пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (у редакції постанови КМУ від 26.04.2017 №341), а саме: відсутня зареєстрована податкова накладна для покупця з ІПН __ від__, №___.

В подальшому, комісією, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, прийнято рішення:

- від 08.02.2019 №1072512/31480476, №1072523/31480476, №1072524/31480476 про реєстрацію поданих ПП «Еверест» податкових накладних від 02.11.2018 №379, від 11.11.2018 №393 та №392 (а.с. 25-27);

- від 12.03.2019 №1101129/31480476, №1101131/31480476, №1101130/31480476, №1101132/31480476, №1101128/31480476 про реєстрацію поданих ПП «Еверест» податкових накладних від 06.11.2018 №378, від 04.11.2018 №382, №383, №384, №386 (а.с. 57-61);

- від 13.03.2019 №1103472/31480476, №1103465/31480476, №1103470/31480476, №1103469/31480476, №1103468/31480476 про реєстрацію поданих ПП «Еверест» податкових накладних від 04.11.2018 №387, від 08.11.2018 №389, №390, від 09.11.2018 №391, від 12.11.2018 №394 (а.с. 62-66).

Враховуючи наведене, ПП «Еверест» повторно до ГУ ДПС у Чернігівській області направлено вищевказані розрахунки коригування для їх подальшої реєстрації у ЄРПН.

19.03.2019 підприємством отримано по всім розрахункам коригування квитанції такого змісту: «Документ прийнято. Реєстрація зупинена. Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК в ЄРПН зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН» (а.с. 19-21, 37-46).

На виконання вимог контролюючого органу ПП «Еверест» подано пояснення для розблокування розрахунків коригування (а.с. 15, 36).

Як вбачається із розрахунку до акту перевірки від 25.02.2020 №231/25-01-53-04-27, спірні розрахунки коригування зареєстровані в ЄРПН 19.03.2020 (а.с. 11).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджується, що позивач вживав усіх залежних від нього заходів щодо недопущення порушення строків реєстрації спірних розрахунків коригування. однак, наявність технічних помилок, а надалі - зупинення їх реєстрації контролюючим органом для надання пояснень, призвело до порушення строків реєстрації РК.

Викладене вказує на відсутність вини у діях платника податків, як одного з елементів складу податкового правопорушення, а неналежне виконання вимог податкового законодавства в частині своєчасності реєстрації платником податків спірних рахунків коригування відбулось саме з вини контролюючого органу, що виключає можливість притягнення платника податків до відповідальності.

За таких обставин, підстави для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відсутні, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.