Справа № 500/2813/20
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про заміну неналежного відповідача

Справа № 500/2813/20

12 жовтня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чепенюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.Л.,

представника позивача Друзюка Р.М.,

представника відповідача Дубчак М.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з ініціативи суду питання щодо заміни неналежного відповідача в адміністративній справі за позовом Тернопільської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Тернопільська міська рада звернулася до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про стягнення виконавчого збору від 14.09.2020 ВП №62995581.

Ухвалою суду від 05.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи з урахуванням особливостей визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), призначено судове засідання на 12.10.2020.

У судовому засіданні судом постановлено на вирішення питання щодо заміни неналежного відповідача - Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, на належного.

Представник позивача у судовому засідання зазначив, що з огляду на систему органів примусового виконання рішень, визначених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» №1403-VIII від 02.06.2016 (далі Закон №1403-VIII), а також позицію Верховного Суду щодо визначення відповідачів у цій категорії справ, вважає належним відповідачем у справі юридичну особу Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та просив замінити первісного відповідача на належного.

Представник відповідача зазначила, що у розумінні Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (з наступними змінами та доповненнями), органами державної виконавчої служби є, серед іншого, і відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень. Проте заперечень щодо вчинення такої процесуальної дії не висловила та покладалася на розсуд суду.

Вирішуючи питання щодо наявності юридичних та фактичних підстав для заміни відповідача на належного, суд зазначає наступне.

Зі змісту пункту 1 Положення про Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) (далі Відділ), затвердженого наказом Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) №03/4 від 02.01.2020, вбачається, що Відділ входить до складу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), як відокремлений структурний підрозділ примусового виконання рішень, орган державної виконавчої служби, що забезпечує реалізацію повноважень Департаменту Державної виконавчої служби України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - Управління), затвердженого наказом Міністерства юстиції від 20.04.2016 № 1183/5, в редакції наказу Міністерства юстиції № 3941/5 від 09.12.2019, Управління є територіальним органом державної виконавчої служби, входить до системи органів Міністерства юстиції України як структурний підрозділ міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - міжрегіональне управління юстиції) та є підзвітним і підконтрольним Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент).

Ні Відділ, ні Управління, ні Департамент не є юридичними особами.

Натомість, юридичною особою, яка зареєстрована та внесена до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Відповідно до статті 4 КАС України публічно-правовий спір це спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг;

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Положеннями статті 43 КАС України закріплено, що здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами). Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх.

Частиною третьою статті 287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Аналіз вищезазначених норм процесуального законодавства свідчить про те, що в адміністративних справах відповідачами є органи державної влади, якими під час виконання своїх повноважень було порушено права фізичних та/або юридичних осіб.

За приписами частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 6 Закону №1403-VIII від 02.06.2016 систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (в редакції наказу Міністерства юстиції № 4224/5 від 27.12.2019), органами державної виконавчої служби є:

- Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

- відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

- управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві);

- відділи примусового виконання рішень в районах міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві;

- управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень);

- відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень;

- районні, районні в містах, міські, міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної виконавчої служби).

Зі змісту вищезазначених норм убачається, що система органів державної виконавчої служби визначена на рівні закону, зокрема статті 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Норми Інструкції, як підзаконного нормативно-правового акта мають відповідати положенням закону та не суперечити їм.

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 06.08.2020 у справі №640/10840/19 та зазначив, що Департамент державної виконавчої служби є структурним підрозділом Міністерства юстиції України, визначення його органом державної виконавчої служби на рівні положень Інструкції не має визначального характеру, порівняно з нормами Закону № 1403-VIII. На переконання Верховного Суду питання внутрішньої організації органу державної влади, зокрема Міністерства юстиції України під час реалізації функції з організації примусового виконання судових рішень, не створює для структурних підрозділів суб`єкта владних повноважень можливості самостійно виступати у правовідносинах, які виникають під час оскарження дій державних виконавців.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідачами у справах, передбачених статтею 287 КАС України є відповідний орган державної виконавчої служби, який має адміністративну процесуальну дієздатність, тобто є юридичною особою. Ознаками адміністративної процесуальної дієздатності відповідно до частини третьої статті 43 КАС України наділене саме Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), а тому має бути належним відповідачем у даній справі.

Керуючись статтями 43, 48, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Замінити первісного відповідача у цій справі Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на належного - Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11, ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею. Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 12.10.2020.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.