Справа № 440/5694/20
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 жовтня 2020 рокум. ПолтаваСправа № 440/5694/20

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Супрун Є.Б., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 16.09.2020 №3198/5 "Про задоволення скарги", яким задоволено скаргу ТОВ "Агрофірма "Маяк" та скасовано рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховод К.В. від 17.02.2020 №51173006 про припинення права оренди земельної ділянки площею 4,9455 га, кадастровий номер :00:001:0196, яка належить позивачеві на праві приватної власності, а також зобов`язати відповідача поновити у державному реєстрі рішення про припинення права оренди вищевказаної земельної ділянки.

Мотивуючи свої вимоги, позивач стверджує, що, задовольняючи скаргу ТОВ "Агрофірма "Маяк", відповідач перевищив власні повноваження. 16.01.2020 набрала чинності нова редакція ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду землі", якою регулюється питання початку й припинення строку договору оренди землі, так як до прийняття цієї норми іншої в законодавстві не існувало, а були лише припущення (правові висновки/правові позиції суду вищої інстанції). До того ж позивача не було поінформовано про час та місце розгляду скарги, чим порушено приписи пунктів 10, 11 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128. У зв`язку з цим позивач наголошує на обставинах грубого порушення процедури розгляду скарг, встановленої вищевказаним Порядком.

Відповідно до частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження в адміністративній справі, суддя виходить з наступного.

Вимоги за даним позовом зводяться до визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції про скасування рішення державного реєстратора щодо припинення права ТОВ "Агрофірма "Маяк" оренди земельної ділянки, яка належить позивачеві на праві приватної власності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (частина перша статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, наведеними у статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у наведеній процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Водночас помилковим є застосування статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України та поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною в яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних, і господарських чи цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію, як то за суб`єктним складом спірних правовідносин.

Визначальною ознакою, для правильного вирішення спору, є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта (інших суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №914/2006/17.

З огляду на викладене, спір, з яким звернувся до адміністративного суду позивач, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ про скасування державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки за скаржником, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про скасування державної реєстрації ухвалене за скаргою іншої особи, а не позивача.

Натомість приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки є способом захисту прав третьої особи на земельну ділянку від їх порушення іншою особою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №1840/3241/18.

Позивач фактично обґрунтовує позовні вимоги наявністю у нього права власності і припиненням права оренди у ТОВ "Агрофірма "Маяк" і, як наслідок, відсутністю в останнього правомірного інтересу щодо продовження реєстрації права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином цей спір є спором про право цивільне, тобто має приватноправовий характер, оскільки є спором позивача та ТОВ "Агрофірма "Маяк" щодо права на спірну земельну ділянку, яке підлягає державній реєстрації.

З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про скасування наказу Мін`юсту, яким скасовано рішення Державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, яка претендує на реєстрацію права користування щодо тієї ж земельної ділянки. Участь Мін`юсту у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про скасування наказу Мін`юсту безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо земельної ділянки з ТОВ "Агрофірма "Маяк", яке заперечує законність дій державного реєстратора з реєстрації припинення права оренди на спірну земельну ділянку. Такий спір має приватноправовий характер.

Тож, з огляду на суб`єктний склад сторін спору, його слід вирішувати за правилами цивільного судочинства.

Подібного висновку за схожих відносин дійшла Велика палата Верховного Суду у справі №802/385/18-а в постанові від 19.06.2019 та у справі №1840/3241/18 в постанові від 12.02.2020.

Крім того, у постанові від 05.12.2018 (справа №757/1660/17-ц) Велика Палата Верховного Суду сформувала висновок, відповідно до якого … розгляд одного спору про право на нерухоме майно або про його обтяження чи вирішення цього спору за правилами цивільного або господарського судочинства не є підставою вважати публічно-правовим і розглядати за правилами адміністративного судочинства інший спір про скасування рішення чи запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно або його обтяження, прийнятого державним реєстратором чи внесеного ним до відповідного державного реєстру на користь одного з учасників цивільної або господарської справи під час її розгляду чи після її вирішення. Ці спори залежно від суб`єктного складу теж мають розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства..

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тож з урахуванням з`ясованих обставин, відповідно до яких заявлений у даному випадку до адміністративного суду позов за своєю суттю відноситься до цивільно-правових, суд застосовує висновки Верховного Суду, сформульовані у вищезазначених справах, відповідно до яких даний спір не відноситься до компетенції судів адміністративної юрисдикції.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відтак, оскільки сама лише наявність суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах не є в даному разі визначальною підставою для віднесення спору до категорії публічно-правових, суд дійшов до висновку про те, що вказаний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, у зв`язку з чим позивач у такому випадку не позбавлений можливості звернутися за захистом порушеного права до загального суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 19, 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу.

Повторне звернення до адміністративного суду тієї самої особи з позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити позивачу право на звернення з даним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун