Справа № 520/10980/2020
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 р. № 520/10980/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46), третя особа - Управління державної казначейської служби України в Основ`янському районі м. Харкова (вул. Плеханівська, буд. 29,м. Харків,61001 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить суд:

1. Зобов`язати Східне управління Головного управління ДФС у Харківській області

повернути ОСОБА_1 помилково сплачену плату за землю в розмірі 9133,00 грн. на рахунок банківської карти № НОМЕР_1 за реквізитами: - п/р № НОМЕР_2 в АК «КБ «ПРИВАТБАНК» (), МФО 305299.

2. За рахунок Східного управління Головного управління ДФС у Харківській області компенсувати ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування позову позивач зазначив, на підставі договору оренди землі №24 від 25.05.2010 р., укладеного з Харківською міською радою, він як фізична особа-підприємець, орендував земельну ділянку площею 0,0052га по АДРЕСА_2 , на якій розташований павільйон очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі, строком оренди до 01.12.2018 р. 09.11.2017 р. між Позивачем та громадянином ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу на підставі якого, ОСОБА_3 набув право власності на зазначений павільйон очікування. Однак, позивач помилково сплачував орендну плату за землю з юридичних осіб, що в результаті призвело до надміру сплачених податкових платежів без наявності підстав і обов`язку для такої сплати.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2020 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Ухвалою суду від 13.10.2020 року замінено відповідача - Східне управління Головного управління ДФС у Харківській області, його правонаступником - Головним управлінням ДПС в Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46).

Представником відповідача - Головним управлінням ДПС в Харківській області 05.10.2020 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відсутнє будь яке судове рішення, яким би було визнано протиправним нарахування сум по ЄСВ чи орендній платі фізичній особі ОСОБА_1 , Відповідач також вказав, що згідно даних із державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно актуальною інформацією є діючий договір оренди землі, зареєстрований за Позивачем. Жодних дій для перереєстрації документів на нового власника ОСОБА_1 не здійснював.

Третя особа - Головне Управління Державної казначейської служби України у Харківській області, своїм правом надати пояснення по справі не скористалась.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як фізична особа - підприємець, на підставі договору оренди землі №24 від 25.05.2010 р. із змінами та доповненнями відповідно до додаткової угоди (номер запису про інше речове право: 6054860 від 13.06.2014), укладеного з Харківською міською радою орендував земельну ділянку площею 0,0052 га по АДРЕСА_2 , на якій розташований павільйон очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі, терміном дії до 01.12.2018 р.

09.11.2017 р. між Позивачем та громадянином ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу на підставі якого, ОСОБА_3 набув право власності на павільйон очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до листа-повідомлення про заперечення щодо продовження строку дії договору №787/0/30-18 від 13.12.2018 Харківською міською радою повідомлено позивача, що оскільки ним в термін до 01.11.2018 не було надано заяву на поновлення терміну оренди земельної ділянки по АДРЕСА_2 він втратив переважне право на укладення додаткової угоди про продовження договору оренди. У зв`язку з наявністю порушення ст. 33 Закону України "Про оренду землі" Департамент земельних відносин пропонував Харківській міській раді заперечити ОСОБА_1 в поновленні права оренди земельної ділянки.

На думку позивача, оскільки термін дії договору оренди землі №24 від 25.05.2010 р. не продовжено, то позивач помилково сплачував орендну плату за землю, що в результаті призвело до надміру сплачених податкових платежів без наявності підстав і обов`язку для такої сплати. На підтвердження сплати орендної плати за землю за договором №24 від 25.05.2010 р. в період з грудня 2018 року по жовтень 2019 року позивачем долучено до матеріалів справи копії квитанцій на суму 9133,00 грн.

17.01.2020 р. позивачем подано до відповідача заяву від 16.01.2020 про повернення помилково/надміру перерахованих коштів з орендної плати за землю з юридичних осіб у сумі 9133,00 грн. на рахунок банківської карти.

Не отримавши відповіді на заяву, позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає, що має право на повернення надмірно сплачених коштів із земельного податку.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI ( далі - ПК України) земельний податок - це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу), а землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно із підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Пунктом 287.2 статті 287 ПК України встановлено, що облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться щороку до 1 травня.

Відповідно до пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Якщо такий перехід відбувається після 1 липня поточного року, контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

У разі якщо платник податків має у власності декілька земельних ділянок, щодо яких необхідно провести звірку даних, для її проведення такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу за місцем знаходження будь-якої з таких земельних ділянок.

Платники плати за землю мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельних ділянок для проведення звірки даних щодо:

розміру площ та кількості земельних ділянок, що перебувають у власності та/або користуванні платника податку;

права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 та 281.5 цієї статті;

розміру ставки земельного податку;

нарахованої суми плати за землю.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган (контролюючі органи) за місцем знаходження кожної із земельних ділянок проводить (проводять) протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає)/надсилають (вручають) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Таким чином, відповідно до зазначених норм ПК України платники плати за землю мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу для проведення звірки даних щодо нарахованої суми плати за землю та у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності контролюючий орган проводить перерахунок суми податку і надсилає йому нове податкове повідомлення-рішення.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач скористався своїм правом та звертався з письмовими заявами до відповідача для проведення звірки даних щодо нарахованої суми плати за землю, зокрема позивачем не було надано даних про розірвання договору оренди землі у зв`язку з відчуженням нерухомого майна.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем вказано, що оскільки він не отримував від податкового органу податкового повідомлення-рішення, ним було помилково сплачено плату за землю в період з грудня 2018 року по жовтень 2019 року загальною сумою 9133,00 грн., та з метою повернення зазначеної суми 17.01.2020 року позивачем було направлено відповідну заяву до податкового органу.

Оскільки, в рамках даної справи позивачем не заявляються вимоги щодо визнання протиправності нарахування сум, а мова йде про наявність або відсутність підстав для повернення помилково та/або надмірно сплаченої плати за землю, то суд розглядає дану справу в межах наявності чи відсутності підстав для повернення помилково та/або надмірно сплачених коштів.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені встановлені ст. 43 Податкового кодексу України.

Згідно п. 4.1, 4.2 ст. 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (пункт 43.3. статті 43 Податкового кодексу України).

Згідно п. 43.4. ст. 43 ПК України платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Відповідно до пункту 43.5. статті 43 Податкового кодексу України, контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Згідно п. 43.6. ст. 43 ПК України повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

З наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що на момент подання заяви у ОСОБА_1 на початок 2019 року, лічилась заборгованість із наступних податків і зборів:

- орендна плата з фізичних осіб - борг у сумі 2895,05 грн.,

- ЄСВ - борг у сумі 6249,98 грн., утвореного за рахунок самостійно нарахованих сум у розмірі 2457, 18 грн. у 2019 році та наявного боргу на початок 2019 у розмірі 8182, 80 грн. та здійснених сплат до бюджету протягом січня 2019 року.

З огляду на викладене, оскільки відповідно до ст. 43 Податкового кодексу України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є відсутність у платника податкового боргу та з огляду на те, що на момент подачі позивачем заяви про повернення помилково сплаченої суми грошового зобов`язання за ним рахувався податковий борг, нарахування зазначених сум по платежам не було визнано в судовому порядку протиправними, то у відповідача не було підстав для повернення позивачу помилково сплаченої ним плати за землю в розмірі 9133,00 грн.

А тому, суд констатує, що позовна вимога про зобов`язання Головне управління ДПС у Харківській області повернути ОСОБА_1 помилково сплачену плату за землю в розмірі 9133,00 грн. є передчасною та необґрунтованою, з урахуванням чого в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46), третя особа - Управління державної казначейської служби України в Основ`янському районі м. Харкова (вул. Плеханівська, буд. 29,м. Харків,61001 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.