Справа № 1.380.2019.006208
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.006208 пров. № А/857/5120/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Глушка І.В., Макарика В.Я.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року у справі №1.380.2019.006208 за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Іскра» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення (головуючий суддя першої інстанції Качур Р.П., час ухвалення 9.38 год., місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 13.03.2020),-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Львівський електроламповий завод «Іскра» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Тернопільській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.08.2019 № .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач неправомірно та безпідставно застосував до нього штрафні санкції, оскільки на момент винесення податкового повідомлення-рішення було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів позивача.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 22.08.2019 № . Стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема доводи апелянта зводяться до того що, введення мораторію на задоволення вимог кредиторів не забороняє контролюючим органам нараховувати як поточні податкові зобов`язання та штрафні (фінансові) санкції за ними, так і податкові зобов`язання, що виникли до, а виявлені після порушення провадження у справі про банкрутство платника податку, а також штрафи за їх невиконання. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що визначальною обставиною є період виникнення зобов`язань перед бюджетом, а не їх виявлення. Мораторій зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів, які виникли до його введення та припиняє заходи, спрямовані на їх забезпечення. Правопорушення, за які винесено податкове-повідомлення рішення, а саме п. 201.10 ст. 201 ПКУ допущені позивачем до введення в дію мораторію, тому контролюючий орган є конкурсним кредитором. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник апелянта апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Також додав, що Підтвердженням того що відповідач є конкурсним кредитором є також та обставина, що 30.01.2019 року відповідач звернувся до господарського суду Львівської області із заявою про кредиторські вимоги до ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» в сумі 34197,20 грн., з яких ПДВ - 26534,84 грн. та ухвалою господарського суду Львівської області від 12.06.2019 року вказану вище заяву відповідача судом прийнято до розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та слідує з матеріалів справи, що головним державним ревізором-інспектором відділу податкового супроводження підприємств паливно-енергетичної галузі Львівського управління Офісу ВПП ДФС проведена камеральна перевірка Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» з питань дотримання вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України щодо порушення термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям платникам податку на додану вартість, в Єдиному реєстрі податкових накладних за період березень 2017 року.

За результатами перевірки складено Акт від 05.10.2017 № 136/28-10-48-10-16/00214244 «Про результати перевірки дотримання Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям платникам податку на додану вартість, в Єдиному реєстрі податкових накладних за період березень 2017 року», відповідно до якого встановлено порушення позивачем п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України в частині недотримання термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям платникам податку на додану вартість, в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 календарних днів на загальну суму податку на додану вартість 352738,38 грн.

На підставі вказаного Акту контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 22.08.2019 №, яким за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов`язання з ПДВ в сумі 26534,85 грн, позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 5306,97 грн.

Рішенням ДПС про результати розгляду скарги від 08.11.2019 №8798/6/99-00-08-05-05, винесеним в результаті процедури адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 22.08.2019 №, таке залишене без змін, а скарга без задоволення.

Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДФС у Львівській області від 22.08.2019 №, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом про його скасування.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що контролюючий орган є конкурсним кредитором, оскільки такі зобов`язання виникли до введення в дію мораторію, відтак введений мораторій зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли до дня введення мораторію, а отже, і припиняє заходи, спрямовані на їх забезпечення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, обставинам справи з огляду на наступне.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до п. 201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з абзацом 14 п. 201.10 ст. 201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.01.2019 в справі № 914/2350/18 про відкриття провадження у справі про банкрутство введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» (вул. Вулецька, 14, м. Львів, 79066, ).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Згідно із з абзацом третім частини третьої статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Разом з тим, відповідно до частини 5 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Вищенаведені норми регулюють правовідносини, що виникли між боржником і кредиторами у зв`язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов`язання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

Отже, з порушенням провадження у справі про банкрутство підприємницька діяльність боржника не припиняється, він має право укладати договори та вчиняти інші правочини, у зв`язку з чим у нього виникають нові зобов`язання, виконання яких забезпечується на загальних засадах.

Дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів, що ж стосується зобов`язань поточних кредиторів, то за цими зобов`язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Таким чином, мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань, які виникли після введення мораторію, але зупиняє виконання тих грошових зобов`язань, що виникли до моменту введення мораторію.

Враховуючи зазначене, невиконання зобов`язань, які виникли після введення мораторію є правопорушенням.

Суд першої інстанції вірно вказав, що визначальною обставиною є період виникнення зобов`язань перед бюджетом, а не їх виявлення. Мораторій зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів, які виникли до його введення та припиняє заходи, спрямовані на їх забезпечення.

Правопорушення за які винесено податкове-повідомлення рішення, а саме п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України допущені позивачем до введення в дію мораторію, відповідно контролюючий орган є конкурсним кредитором, оскільки такі зобов`язання виникли до введення в дію мораторію, відтак введений мораторій зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли до дня введення мораторію, а отже, і припиняє заходи, спрямовані на їх забезпечення.

З урахуванням наведених вище норм чинного законодавства та обставин справи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що винесене контролюючим органом податкове повідомлення-рішення від 22.08.2019 № є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року у справі №1.380.2019.006208 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді І. В. Глушко
В. Я. Макарик
Повне судове рішення складено 09.10.2020р.