Справа № 120/1956/20-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 жовтня 2020 р. Справа № 120/1956/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправність вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області щодо нарахування недоїмки по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 29293,44 грн. Позивач зазначив, що відповідач допустив порушення строку обчислення боргу по сплаті єдиного соціального внеску, який мав би бути зроблений в кінці календарного місяця (кварталу) у разі існування недоїмки, а також те, що оспорювана вимога прийнята без проведення перевірки. Крім того, наголосив, що необхідною умовою для сплати особою єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, однак він з 2016 року не займався підприємницькою діяльністю.

Ухвалою суду від 15.05.2020 року позовну заяву залишено без руху.

05.08.2020 року позивачем усунуто визначені ухвалою суду від 15.05.2020 року недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 12.08.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено строк для подачі відзиву.

07.09.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач позов не визнав у зв`язку з його безпідставністю. На обґрунтування заперечень зазначив, що згідно реєстраційних та облікових даних ОСОБА_1 здійснював діяльність, як фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування з 29.10.2002 року по 13.01.2020 року. Як платник єдиного внеску на обліку перебуває з 11.12.2006 року. Основний вид економічної діяльності 60.22.0 - Діяльність таксі. Станом на 04.09.2020 року перебуває в стані - припинення, але не знято з обліку (КОР не пусті). Згідно даних ІКП 71040000 по ФОП ОСОБА_2 нараховано єдиний внесок: 8448,00 грн. - за 2017 року, термін сплати 09.02.2018 року; 2457,18 грн. - за 1 квартал 2018 року, термін сплати 19.04.2018 року; 2457,18 грн. - за 2 квартал 2018 року, термін сплати 19.07.2018 року; 2457,18 грн. - за 3 квартал 2018 року, термін сплати 19.10.2018 року; 2457,18 грн. - за 4 квартал 2018 року, термін сплати 21.01.2019 року; 2754,18 грн. - за 1 квартал 2019 року, термін сплати 19.04.2019 року.; 2754,18 грн. - за 2 квартал 2019 року, термін сплати 19.07.2019 року; 2754,18 грн. - за 3 квартал 2019 року, термін сплати 21.10.2019 року; 2754,18 грн. - за 4 квартал 2019 року, термін сплати 20.01.2020 року. Таким чином станом на 04.09.2020 року борг по ІКП 71040000 становить 29293,44 грн. за період з 01.01.2017 року. по 31.12.2019 року. Крім того, зазначив, що незалежно від того, чи здійснювалась підприємницька діяльність ОСОБА_1 він зобов`язана був сплачувати єдиний внесок в розмірі мінімального страхового внеску. За таких підстав просив в задоволенні позову відмовити.

Правом подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, судом встановлено, що позивач здійснював діяльність, як фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування з 29.10.2002 року по 13.01.2020 року.

Як платник єдиного внеску на обліку перебуває з 11.12.2006 року.

Станом на 04.09.2020 року перебуває в стані - припинення, але не знято з обліку (КОР не пусті).

Згідно даних ІКП 71040000 по ФОП ОСОБА_2 нараховано єдиний внесок: 8448,00 грн. - за 2017 року, термін сплати 09.02.2018 року; 2457,18 грн. - за 1 квартал 2018 року, термін сплати 19.04.2018 року; 2457,18 грн. - за 2 квартал 2018 року, термін сплати 19.07.2018 року; 2457,18 грн. - за 3 квартал 2018 року, термін сплати 19.10.2018 року; 2457,18 грн. - за 4 квартал 2018 року, термін сплати 21.01.2019 року; 2754,18 грн. - за 1 квартал 2019 року, термін сплати 19.04.2019 року.; 2754,18 грн. - за 2 квартал 2019 року, термін сплати 19.07.2019 року; 2754,18 грн. - за 3 квартал 2019 року, термін сплати 21.10.2019 року; 2754,18 грн. - за 4 квартал 2019 року, термін сплати 20.01.2020 року.

06.02.2020 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій області винесено відносно ОСОБА_1 податкову вимогу №Ф-7398-17 щодо сплати єдиного соціального внеску в розмірі 29293,44 грн.

Не погоджуючись з даною вимогою позивач оскаржив її в адміністративному порядку надіславши 16 лютого 2020 року скаргу до ДПС України.

Рішенням Державної податкової служби України від 20.03.2020 року №10311/6/99-00-08-06-01-06 скаргу позивача залишено без задоволення.

Не погодившись з вимогою про сплату боргу (недоїмки) позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктами 2, 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ч.4 ст.5 Закону №2464-VІ обов`язки платників єдиного внеску виникають у фізичних осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичних осіб, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) - з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Так, згідно з пунктами 1, 2, 4 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Згідно із ч.3 ст.6 Закону №2464-VI обов`язки, передбачені частиною другою цієї статті, поширюються на платників, зазначених у пунктах 1, 4, 5, 5-1 та 16 частини першої статті 4 цього Закону.

В свою чергу, ч.4 ст.6 Закону №2464-VI встановлено, що у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

При цьому, мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (пункт 5 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI)

Згідно з ч.4 ст.8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску накладається штраф та нараховується пеня, про що посадова особа органу доходів і зборів приймає рішення. Фізичні особи-підприємці сплачують єдиний внесок за періоди, в яких вони були платниками єдиного податку, незалежно від того, отримували вони дохід у цей період чи ні.

Порядок стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 № 44 (далі - Інструкція № 449).

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів та зборів;

- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

За вимогами пункту 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Іншими словами, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року в адміністративній справі № 826/11623/16.

Як встановлено судом, контролюючий орган сформував та виніс ОСОБА_2 вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7398-17, у зв`язку з наявністю в останнього недоїмки зі сплати єдиного внеску за період з 01.01.2017 року. по 31.12.2019 року на загальну суму 29293,44 грн.

Вказана вимога містить усі необхідні реквізити, відомості про розмір боргу, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на обліку як платник єдиного внеску, а відтак зобов`язаний сплачувати єдиний внесок за вказаний період у розмірі не меншому ніж розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, оскільки на позивача, як на суб`єкта підприємницької діяльності покладено обов`язок сплачувати єдиний внесок у розмірі не нижче мінімального, і позивачем не забезпечено сплату єдиного внеску у встановлені строки, то відповідач правомірно на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника сформував та надіслав позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7398-17 від 06.02.2020 року.

Вказана вимога вручена позивачеві 06.02.2020 року, що підтверджується копією корінця вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7398-17.

При цьому, факт наявності у позивача боргу зі сплати єдиного внеску за період з 01.01.2017 року по 31.12.2019 року підтверджується копією облікової картки позивача, та жодним чином не спростовувався позивачем у позовній заяві.

Також, матеріали справи не містять доказів того, що позивач відноситься до категорії осіб, звільнених від сплати єдиного внеску відповідно до закону чи доказів сплати за нього такого внеску.

Твердження позивача, що він припинив підприємницьку діяльність, а отже підстав для винесення оскаржуваної вимоги у відповідача не було, судом оцінюються критично, оскільки в силу вимог Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 за №1588, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300, державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання. Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.

Щодо доводів позивача, що контролюючим органом не дотримано строки нарахування боргу зі сплати єдиного внеску згідно з вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7398-17 від 06.02.2020 року, яке призвело до покладання на позивача надмірного тягаря зі сплати єдиного внеску, то суд погоджується, що контролюючий орган дійсно протягом тривалого періоду часу не провів відповідної перевірки зі сплати позивачем єдиного внеску та не сформував податкової вимоги про сплату боргу (оскільки борг виник за період з 01.01.2017 року по 31.12.2019 року, а вимога сформована лише у лютому 2020 року).

Однак, суд звертає увагу , що згідно з положеннями ч.16 ст.25 Закону№2464-VI строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. Більше того, оскаржувана вимога сформована у зв`язку з наявністю недоїмки зі сплати позивачем єдиного внеску та не містить нарахувань пені та штрафів, а отже не покладає на позивача надмірного тягаря зі сплати єдиного внеску, спричиненого таким тривалим контролюючим органом ненарахуванням боргу, про який зазначав позивач у позові.

Покликання позивача, що оспорювана вимога прийнята без проведення перевірки, суд не бере до уваги як безпідставні, позаяк в силу вимог податкового законодавства вимога про сплату боргу (недоїмки) формується як на підставі актів документальних перевірок, так і на підставі звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів. В даному випадку, вимога про сплату боргу (недоїмки) сформована на підставі облікових даних позивача по сплаті єдиного внеску, згідно з якими за позивачем обліковується недоїмка зі сплати єдиного внеску у розмірі 29293,44 грн.

З огляду на наведені правові норми та встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що ГУ ДПС у Вінницькій області, сформувавши та направивши позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7397-17 від 06.02.2020 року, діяло у межах повноважень, у спосіб та у порядку, визначені нормами чинного законодавства, сама вимога про сплату боргу (недоїмки) відповідає критеріям правомірності, визначеним ст.2 КАС України, а отже не підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що порушення прав позивача, про захист яких він просив в судовому порядку, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Правові підстави для застосування ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна