Справа № 620/3699/20
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року Чернігів Справа № 620/3699/20

Чернігівський окружний адміністративний суд:

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_1 , в якому просить визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову про накладення штрафу від 26.08.2020 у виконавчому провадженні № 58798805.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі № 620/3466/18 від 20.12.2018, позивачем у травні 2019 року виплачена заборгованість ОСОБА_1 в сумі 1918,87 грн. за період з 01.04.2016 по 30.04.2016. Щодо фактичної виплати решти заборгованості, то позивачем зазначено, що суми пенсій, які не виплачені за минулий період обліковуються в органах Пенсійного фонду України та будуть виплачені на умовах окремого порядку з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365. На теперішній час такий порядок відсутній.

Підставою звернення до суду з даним позовом є переконання позивача про порушення відповідачем-суб`єктом владних повноважень його прав та законних інтересів у сфері публічно-правових відносин.

14.09.2020 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

29.09.2020 позивачем усунуті недоліки та виконано ухвалу суду від 14.09.2020.

Ухвалою суду від 02.10.2020 розгляд справи призначено за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

08.10.2020 судом отримано відзив на позов, у якому відповідач позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні, оскільки рішення суду у справі № 620/3466/18 від 20.12.2018 боржником повністю не виконано.

Третя особа письмові пояснення суду не надала.

Ухвалою суду від 12.10.2020, без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче засідання та розглянуто справу по суті.

У судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином, тому суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі № 620/3466/18 позов задоволено частково, шляхом визнання протиправними дій Бобровицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2016 по 30.06.2017 та з травня 2018 по липень 2018 та зобов`язання Бобровицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Чернігівської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 01.04.2016 по 30.06.2017 та з травня 2018 по липень 2018.

04.04.2019 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі-державний виконавець) відкрито виконавче провадження № 58798805 з виконання виконавчого листа №620/3466/18, виданого Чернігівським окружним адміністративним судом 19.03.2019 про зобов`язання Бобровицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Чернігівської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 01.04.2016 по 30.06.2017 та з травня 2018 по липень 2018.

У травні 2020 року боржником виплачена заборгованість ОСОБА_1 в сумі 1918,87 грн. за період з 01.04.2016 по 30.04.2016, проте пенсія за період з 01.05.2016 по 30.06.2017, а також з травня 2018 по липень 2018 року нарахована, але не виплачена з поважних причин, про що повідомлено державного виконавця листом від 25.08. 2020 № 7056.

26.08.2020 державним виконавцем в рамках виконавчого провадження у ВП №58798805 встановлено, що рішення суду з виконання виконавчого листа №620/3466/18 в повному обсязі не виконано, а саме пенсія за період з 01.05.2016 по 30.06.2017, а також з травня 2018 по липень 2018 року стягувачу не виплачена, про що складено відповідний акт.

26.08.2020 державним виконавцем винесена постанова ВП №58798805, якою за повторне невиконання рішення суду з виконання виконавчого листа №620/3466/18 без поважних причин на боржника ГУ ПФУ в Чернігівській області накладено штраф в розмірі 10200 грн.

Позивач не погодився із вказаною постановою та оскаржив її до суду.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов таких висновків.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016.

В силу положень статті 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами частини п`ятої статті 26 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За вимогами ж частини шостої цієї статті, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до статті 63 цього Закону, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, Законом України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим не лише факт невиконання рішення суду, а й факт відсутності поважних причин, які перешкоджали його виконанню.

Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам затверджено постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016.

Однак рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.06.2019 у справі № 640/18720/18, що набрало законної сили 12.07.2019 (http://www.reyestr.court.gov. ua/Review/82347154) визнано протиправними та нечинними підпункт 2 пункту 1, підпункт 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №335 від 25 квітня 2018 року Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. №365 в частині, що стосується сум невиплачених пенсій.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що виплата недоотриманих соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за минулий період повинна здійснюватися відповідно до чинного законодавства в загальному, а не окремому порядку.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Ним визначено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету (чинна на час розгляду справи).

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку боржник - це орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення; рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Згідно пунктів 5, 6, 8, 10 цього ж Порядку для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Отже, виплати пенсій можуть бути здійснені позивачем виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має. Крім того, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідного бюджетного асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Враховуючи вищезазначене, суд зазначає, що невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а, від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, Верховного Суду України від 24.03.2015 у справі №21-66а15.

Суд зазначає, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, тобто коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі № 620/3466/18 у травні 2020 року позивач провів нарахування ОСОБА_1 пенсії за період з 01.04.2016 по 30.04.2016. Пенсія за період з 01.05.2016 по 30.06.2017, а також з травня 2018 по липень 2018 року нарахована, але не виплачена. Зазначена сума обліковується як заборгованість перед стягувачем, через відсутність бюджетного та іншого фінансування.

Доказів виділення боржнику коштів для виплати суми заборгованості матеріали справи не містять.

Отже, невиконання рішення суду у повному обсязі в даному випадку обумовлене об`єктивними причинами, які не залежали від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Враховуючи, що позивачем не повністю виконано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі № 620/3466/18 не з його вини, а за відсутності бюджетного фінансування, алгоритм отримання якого врегульовано державою у Порядку №649, суд дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу у подвійному розмірі прийнята без урахування всіх обставин невиконання судового рішення, а тому не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, а отже підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На переконання суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на момент розгляду справи, не надав суду доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення. Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат у розумінні статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) щодо винесення постанови про накладення штрафу від 26.08.2020 у виконавчому провадженні № 58798805 та скасувати її.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку статей 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул.П`ятницька, 83-А,м.Чернігів,14005, .

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), пр-т Миру, 43,м.Чернігів,14000, .

Третя особа : ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 12 жовтня 2020 року.

Суддя І.І. Соломко