Справа № 232/1608/12
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 232/1608/12

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Федчишен С.А.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

07 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Іваненко Т.В. ,

за участю: секретаря судового засідання:Шпикуляка Ю.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Вавшка В.С.

представника відповідача: Вербицької Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2015 року, позов задоволено частково:

-визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії при переведенні пенсії із наукової на пенсію за віком в частині застосування величини оцінки одного року страхового стажу в 1,35% та застосування індивідуального коефіцієнта заробітної плати для обчислення пенсії величиною 2,28248;

-зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 при переведенні із наукової пенсії на пенсію за віком з 05.07.2011 р. згідно з вимогами ст. ст. 24 ч. 2, ч. 4, 25 ч. 1, 27 ч. 2, 40 ч. 1, 45 ч. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при цьому:

відновити ОСОБА_1 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення її пенсії величиною 2,45214 за період трудового стажу 415 місяців до 19.07.1993 року;

оцінку одного року страхового стажу, що визначена в 1,35 % застосувати лише до одного місяця стажу у системі персоніфікованого обліку з 01.06.2011 року по 30.06.2011 року;

двоскладовою формулою розрахунку обчислити ОСОБА_1 пенсію за віком за 415 місяців до 19.07.1993 року і за один місяць з 01.06.2011 р. по 30.06.2011 р. в системі персоніфікованого обліку.

-зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою пенсією та належною до виплати пенсією згідно з ст. ст. 24 ч. 2, ч. 4, 25 ч. 1, 27 ч. 2, 40 ч. 1, 45 ч. 3 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.07.2011 року по день перерахунку.

В задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Після набрання постановою від 07.04.2015 законної сили позивачка пред`явила до примусовою виконання виконавчий лист.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС Головного територіального управління у Вінницькій області від 06.07.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

13.01.2020 адвокат ОСОБА_2 -представник стягувача ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою про встановлення судового контролю за виконанням постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2015 шляхом зобов`язання боржника Управління подати протягом 10 днів звіт про виконання вказаної вище постанови.

Заява мотивована тим, що Вінницьким міським судом Вінницької області двічі встановлювався судовий контроль за виконанням постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2015 року. Станом на день подання цієї заяви боржником направлено до суду Звіт про виконання судового рішення. Однак, на переконання стягувача судове рішення виконане не у повному обсязі, оскільки перерахунок пенсії позивача здійснено лише за період з 05.07.2011 року по 01.06.2012 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2020 року заяву ОСОБА_2 про встановлення судового контролю залишено без задоволення.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2020 року скасовано, а справу направлено до Вінницького міського суду Вінницької області для продовження розгляду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2020 року заяву представника позивача задоволено: встановлено контроль за виконанням постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2015 року у справі №232/1608/12, шляхом зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області подати протягом десяти днів звіт про виконання в повному обсязі вказаної постанови суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить вказане судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове-про відмову в задоволення заяви.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги Управління посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм процесуального права.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити. В свою чергу, позивач та представник позивача заперечили стосовно задоволення апеляційної скарги і просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про неповне виконання відповідачем судового рішення, оскільки перерахунок пенсії позивачки з виплатою різниці між фактично отриманою пенсією та належною до виплати пенсією повинен здійснюватись відповідачем з 05.07.2011 по день фактичного виконання рішення суду.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Ст.19 Конституції України регламентовано, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Частинами четвертою, сьомою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

У частинах другій та третій статті 14 КАС України закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

За змістом положень частини першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п.40). Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 382 КАС України, щодо розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, із вказаних законодавчих положень вбачається, що судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту про виконання рішення суду.

З матеріалів справи слідує, що на виконання ухвали Вінницького міського суду від 20.11.2019 року ГУ ПФУ у Вінницькій області направлено до суду Звіт про виконання судового рішення, у якому зазначено про те, що виплата пенсії з розрахунку 4840,95 грн. була проведена за період з 05.07.2011 по 01.06.2012 у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 подала наступну заяву до УПФУ в м. Вінниці 29.05.2012. Тобто, заява від 29.05.2012 слугувала підставою для проведення перерахунку пенсії позивачці згідно з судовим рішенням з розрахунку 4840,95 грн. за період з 05.07.2011 р. по день перерахунку (01.06.2012). За період з 05.07.2011 по 01.06.2012 перерахунок та виплату пенсії здійснено з урахуванням судового рішення.

Під час апеляційного розгляду справи, колегією суддів досліджено копії заяви ОСОБА_1 від 29.05.2012 року та розрахунків пенсії останньої, здійснених ГУ ПФУ у Вінницькій області на виконання рішення суду.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просила відмітити у пенсійній справі, що вона є непрацюючою з 01.07.2011 року. Будь-яких інших прохань чи вимог від позивачки у вказаній заяві не міститься.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що органом пенсійного фонду безпідставно обмежено перерахунок пенсії позивачки датою написання заяви від 29.05.2012 року, оскільки вказана заява внаслідок часу її написання та викладеної прохальної частини не має будь-якого відношення до резолютивної частини постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2015 року.

При цьому, судом першої інстанції вірно зазначено, що перерахунок пенсії позивачки з виплатою різниці між фактично отриманою пенсією та належною до виплати пенсією повинен здійснюватись відповідачем з 05.07.2011 по день фактичного виконання рішення суду.

Крім того, судом першої інстанції з`ясовано, що відповідачем за період з 05.07.2011р. по 01.06.2012 рік нараховано ОСОБА_1 пенсію у розмірі 4840,95 грн. без врахування права останньої на доплати, що також свідчить про неповне виконання постанови суду від 07.04.2015 року.

Вказані обставини не спростовані представником відповідача під час апеляційного розгляду справи, хоча судом здійснювалася перерва у розгляді справи для надання ГУ ПФУ у Вінницькій області додаткових доказів та підготовки пояснень.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність тверджень органу пенсійного фонду про повне виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2015 року, що є підставою для постановлення чергової ухвали про встановлення судового контролю за виконанням вищевказаного судового рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 14, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 370, 382 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 жовтня 2020 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Іваненко Т.В.