Справа № 824/144/20-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 р. м. Чернівці справа № 824/144/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить :

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 20.12.2019 року, яким Головне управління ДПС України в Чернівецькій області (далі відповідач) визначило фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 1087786,23 грн, у тому числі 725190,82 грн податкового зобов`язання та 362595,41 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 20.12.2019 року, яким Головне управління ДПС України в Чернівецькій області визначило фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 грошові зобов`язання з військового збору у сумі 90648,86 грн, у тому числі 60432,57 грн податкового зобов`язання та 30216,29 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 20.12.2019 року, яким Головне управління ДПС України в Чернівецькій області визначило фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 16519,75 грн, у тому числі 9686,70 грн податкового зобов`язання та 6833,05 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 20.12.2019 року, яким Головне управління ДПС України в Чернівецькій області визначило фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 грошові зобов`язання з військового збору у сумі 1376,68 грн, у тому числі 807,23 грн податкового зобов`язання та 569,45 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 20.12.2019 року, яким Головне управління ДПС України в Чернівецькій області визначило фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 грошові зобов`язання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 971002,80 грн;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 20.12.2019 року, якою Головне управління ДПС України в Чернівецькій області визначило фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 сплатити нараховану недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 230886,70 грн;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 20.12.2019 року, якою Головне управління ДПС України в Чернівецькій області визначило фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 сплатити нараховану недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 11839,30 грн;

- визнати протиправним та скасувати рішення № від 20.12.2019 року про застосування Головним управлінням ДПС України в Чернівецькій області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 32507,86 грн, у зв`язку з донарахуванням єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 230886,70 грн;

- визнати протиправним та скасувати рішення № від 20.12.2019 року про застосування Головним управлінням ДПС України в Чернівецькій області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 5919,65 грн у зв`язку з донарахуванням єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 11839,30 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що висновки Головного управління ДПС у Чернівецькій області викладені в акті перевірки є надуманими та не відповідають дійсності, оскільки вони спростовуються первинними і обліковими документами, які надані до суду.

Так, відомостями видачі коштів водіям (авансу) за період 2017-2018 рр. та відомостями підзвітних коштів за 2017 та 2018 рр. підтверджують проведення повного грошового розрахунку з працівниками водіями за наданими авансовими звітами. Також позивач вказував, що у нього відсутні невиконані грошові зобов`язання перед працівниками з відшкодування понесених ними під час відрядження витрат або з виплати заробітної плати, про що неодноразово повідомлялися працівники відповідача.

Щодо порушення строків проведення розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, позивач зазначав, що відповідачем не наведено жодних доказів фактів надання послуг на зазначену відповідачем в таблиці до акту перевірки суму заборгованості нерезидентів та доказів дати виникнення у нерезидентів грошових зобов`язань перед позивачем.

Тому спірні податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу ґрунтується на безпідставних висновках акту перевірки, тому вони є протиправними і підлягають скасуванню.

24.02.2020 р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що проведено перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р.

Перевіркою встановлено завищення витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходу за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р. на загальну суму 4028837,90 грн. Позивачем не надано документів, які б підтверджували витрати у тому числі документів, щодо походження готівкових коштів для проведення розрахунків із працівниками по авансових звітах, актів взаємозаліку, банківських виписок, згідно яких проводилася видача готівкових коштів з поточного рахунку для проведення розрахунків з працівниками актів виконаних робіт, актів на списання пального.

Крім того, під час перевірки встановлено, що позивачем в період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р. занижено єдиний соціальний внесок на загальну суму 230886,70 грн, а також ОСОБА_1 допущено порушення законодавчо встановлених термінів несвоєчасне поступлення валютної виручки в сумі 1182300,00 грн.

04.02.2020 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №824/144/20-а відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, ухвалено призначити підготовче засідання на 09:00 год. 02.03.2020 р.

02.03.2020 р. судом оголошено перерву по справі до 26.03.2020 р. 09:30 год.

26.03.2020 р. у зв`язку з поданим клопотанням відкладено розгляд справи до 14:00 год. 29.04.2020 р.

29.04.2020 р. у зв`язку з поданим клопотанням відкладено розгляд справи до 10:00 год. 26.05.2020 р.

26.05.2020 р. судом оголошено перерву до 03.06.2020 р. 12:00 год.

03.06.2020 р. судом оголошено перерву до 17.06.2020 р. 09:00 год.

17.06.2020 р. судом оголошено перерву до 09.07.2020 р. 11:30 год. Окрім того протокольною ухвалою закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті.

09.07.2020 р. судом відкладено розгляд справи до 23.07.2020 р. 11:30 год.

23.07.2020 р. судом оголошено перерву до 10.09.2020 р. 10:00 год.

10.09.2020 р. представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, за його відсутності. Вказував, що позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача також подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, за його відсутності. Вказував, що проти позовних вимог заперечує повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи приписи ст. 194 КАС України та подання учасниками справи заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

ОСОБА_1 (60024, Чернівецька область, Хотинський район, с. Малинці) зареєстрований, як фізична особа-підприємець 01.03.2002 р.

Види діяльність згідно КВЕД: 46.19 діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, 82.99 надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і., 49.41 вантажний автомобільний транспорт (основний); інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 77.11 надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів (Т. 1 а.с. 13 14).

На підставі пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 77.1, 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 ПК України, Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", відповідно до плану-графіка проведення планових перевірок суб`єктів господарювання на 2019 р., на підставі наказу ГУ ДПС у Чернівецькій області №143 від 17.10.2019 р. та направлень виданих ГУ ДПС у Чернівецькій області №607, №608 від 31.10.2019 р. посадовими особами відповідача проведена документальна планова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р., за результатами якої 27.11.2019 р. складено акт перевірки №49/24-13-33-04-14/ НОМЕР_1 (Т. 1 а.с. 27 76).

Під час перевірки встановлені наступні порушення:

- пп. 164.1.1, п. 164.1, абз. 2 п. 164.1 ст. 164 та п. 177.2, п.п. 177.4.1 п. 177.1 ст. 177 ПК України встановлено заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2017 р. та 2018 р. в сумі 725190,82 грн;

- пп. 1.2, 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України не нараховано та не утримано військовий збір з оподатковуваного (чистого доходу) за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р. на загальну суму 60432,57 грн;

- абз.1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не нараховано єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з чистого оподатковуваного доходу на суму доходу (прибутку) за період 2017 р. та 2018 р.в сумі 230886,70 грн;

- п. 168.1.1, п. 168.1 ст. 168, пп. 176.2а п. 176.2 ст. 176 ПК України виявлено неутримання та несвоєчасну сплату (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду в сумі 9686,70 грн;

- п.п. 1.2, 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України не нараховано та не утримано військовий збір із доходів платника податку у вигляді з/п на загальну суму 807,23 грн;

- абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не нараховано єдиний внесок, який підлягає нарахуванню, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 11839,30грн;

- ст. 51, пп. 176.2.б п.176.2 ст. 176 ПК України подано не в повному обсязі та з недостовірними відомостями податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування, у строки встановленні цим кодексом для податкового кварталу за формою №1ДФ за 1 квартал 2017 р., 2 квартал 2017 р., 3 квартал, 4 квартал 2017 р., 1 квартал 2018 р., 2 квартал 2018 р., 3 квартал 2018 р., 4 квартал 2018 р.;

- п. 44.6, п. 44.7 ст. 44 ПК України не надано посадовими особами контролюючого органу, які проводять перевірку, документів, що підтверджують показники, відображені такими платником податковій у податковій звітності;

- п. 176.1 ст. 176 ПК України, пп. 2, пп. 6. пп. 8, пп. 9 п. 6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 р. №481 в частині невірного відображення отриманого від здійснення господарської із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, суми фактично понесених витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7, та суми чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується як різниця між сумою доходу за звітний період та сумою понесених витрат від провадження господарської або незалежної професіональної діяльності, що призвело до занесення в податкові декларації перекручених даних;

- п. 63.3 ст. 63 ПК України, п. 8.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 р. №1588 позивачем не повідомлено контролюючий орган за основним місцем обліку платника податків про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20 ОПП;

- вимог ст. 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", п. 17 Указу Президента державних витрат, заходи щодо забезпечення надходження доходів до бюджету і запобігання фінансовій кризі та п. 2 Постанови правління НБУ №7 від 02.01.2019 р. при виконанні експортних договорів щодо перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні: №878 від 03.09.2014 р. укладеного з іноземною фірмою ТОВ "Група Венго" (Грузія), допущено порушення законодавчо встановлених термінів поступлення виручки на загальну суму 690000,00 грн; №03/09/01 від 09.03.2011 р., укладеного в іноземній фірмі ВАТ "Стутна" (Вірменія) допущено порушення законодавчо встановлених термінів поступлення виручки на загальну суму 166000,00 грн; №3 від 23.03.2015 р. укладеного з іноземною фірмою "SdTrans" (Грузія) допущено порушення законодавчо встановлених термінів поступлення виручки на загальну суму 2087400,00 грн.

На підставі висновків викладених в акті перевірки відповідачем, 20.12.2019 р. прийнято наступні рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 1087786,23 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 725190,82 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 362595,41 грн (Т. 1 а.с. 83);

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на 90648,86 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 60432,57 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 30216,29 грн (Т. 1 а.с. 84);

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи на 16519,75 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 9686,70 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 6833,05 грн (Т. 1 а.с. 85);

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, в тому числі з військового збору на 1376,68 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 807,23 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 569,45 грн (Т. 1 а.с. 86);

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, в тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності на 971002,80 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 971002,80 грн (Т. 1 а.с. 87);

- рішення №, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 32507,86 грн у зв`язку із донарахуванням єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 230886,70 грн (Т. 1 а.с. 90);

- рішення №, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 5919,65 грн у зв`язку із донарахуванням єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 11839,30 грн (Т. 1 а.с. 91).

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 р. №2755 -VI (далі - ПК України).

Приписами п.14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.).

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 177.1 ст. 177 ПК України визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з п.п.177.4.1 та пп.177.4.4 п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать, зокрема:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Положеннями 177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат підприємця:

- витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

- витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

- документально не підтверджені витрати.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, суд зазначає, що чистий оподатковуваний дохід фізичної особи-підприємця за звітний податковий період визначається як різниця між отриманим від провадження господарської діяльності в грошовій та не грошовій формі доходом та документально підтвердженими витратами, що безпосередньо пов`язані з її здійсненням.

Зокрема, оподаткованим доходом є дохід, який отримав ФОП, за умови, що цей дохід по-перше отриманий в грошовій чи негрошовій формі, та по-друге отриманий від провадження господарської діяльності. В свою чергу до витрат відносяться ті витрати, які безпосередньо пов`язані з отриманням доходів, тобто знаходять у прямому причинно-наслідковому зв`язку із отриманими доходами та зумовлюють їх отримання.

Таким чином, вказане дає підстави для висновку, що для віднесення певних сум до доходів чи витрат, ці доходи чи витрати мають бути отримані чи понесені в грошовій чи негрошовій формі та у відповідному звітному періоді

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснює підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування.

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р. здійснював транспортне перевезення вантажів по території України та за її межами відповідно до договорів про надання послуг по організації перевезення вантажів автомобільним транспортом та заявок, які є невід`ємними частинами договорів.

Податкові декларації про стан і доходи за 2017 -2018 рр. до контролюючого органу позивачем подані своєчасно.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем включено до складу витрат витрати по авансових звітах найманих працівників за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р. в сумі 15087884,80 грн, в т.ч. за 2017 р. в сумі 7829013,40 грн, за 2018 р. 7258871,40 грн.

Відповідачем в акті перевірки зафіксовано, що згідно банківської виписки встановлено, що позивачем за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р. підтверджено наявність коштів по оплаті добових на загальну суму 12706900,00 грн у тому числі за 2017 р. на 5907400,00 грн, за 2018 рік 6799500,00 грн.

Таким чином перевіркою встановлено завищення витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р. на загальну суму 4028837,90 грн, у тому числі за 2017 р. на 2734745,30 грн, за 2018 р. 1294092,60 грн.

Зі змісту акта перевірки слідує, що відповідачем на основі наданих позивачем до перевірки виписок з банку та квитанцій на готівкові розрахунки встановлено розбіжності в частині неоплачених витрат в сумі 4028837,90 грн, а саме зазначено, що сума оплачених витрат, згідно первинних документів менша ніж задекларовано платником в деклараціях про майновий стан та доходи за період 2017 - 2018 роки. Також з акту перевірки, вбачається, що відповідачу не надано до перевірки усіх документів, які ним витребовувалися.

Під час судового розгляду справи, судом досліджено наявні в матеріалах справи звідні відомості за авансовими звітами за січень 2017 р. грудень 2017 р., січень 2018 р. грудень 2018 р., відомість обліку підзвітних коштів за 2017 -2018 р.

Дослідивши вказані документи судом встановлено, що відомостями видачі коштів водіям (авансу) за період 2017 -2018 р.р. та відомостями обліку підзвітних коштів за 2017 2018 рр. підтверджується проведення повного грошового розрахунку з працівниками водіями позивача за наданими авансовими звітами. Ці відомості містять підписи водіїв за отримання авансів на витрати перед відправленням та за проведення кінцевого розрахунку з водієм після здійсненого рейсу згідно наданого авансового звіту і підтверджуючих цей звіт документів.

Таким чином відповідачем не надано до суду доказів наявності у позивача невиконаних грошових зобов`язань перед працівниками з відшкодування понесених ними під час відрядження витрат або з виплати заробітної плати.

Окрім того, суд зауважує, що при дослідженні Акту перевірки від 27.11.2019 р. №49/24-13-33-04-814/ НОМЕР_1 , встановлено відсутність інформації про періоди, в яких, на переконання відповідача, платником податку задекларовано документально не підтверджені витрати.

Разом з тим, представником відповідача не було надано інформації щодо походження розбіжностей в сумі 4028837,90 грн із зазначенням звітного періоду (періодів), в якому вони виникли та щодо яких правовідносин. Не надано інформації щодо того, які суми згідно банківських виписок було враховано при виведенні вказаної суми розбіжностей а також не деталізовано які квитанцій до прибуткових касових ордерів (із зазначенням номерів та дат) були взяті до уваги при прийнятті висновків під час перевірки.

Натомість представником позивача на підтвердження реальності понесення платником податків витрат у 2017-2018 році, до суду було надано авансові звіти і первинні документи, які підтверджують витрати позивача на закупівлю палива, виплату добових водіям та здійснення інших витрат, що пов`язані із перевезенням вантажів на суму, яка перевищує задекларовані витрати на суму 15087884,80 грн, у тому числі за 2017 р. 7829013,40 грн, за 2018 р. 7258871,40 грн.

Слід зазначити, що доводи контролюючого органу про завищення позивачем витрат мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника на формування витрат, або свідчать про не повне відображення доходів у податковому обліку, однак, у справі, що розглядається, контролюючим органом не доведено існування таких обставин та відсутні посилання на первинні бухгалтерські документи. В акті перевірки контролюючий орган зобов`язаний деталізувати та зазначити у якому періоді виявлено порушення, деталізувати які саме кошти не виплачені. Таким чином, відповідачем при оформленні акту перевірки не взято до уваги вимоги чинного законодавства, а також не досліджено відповідних первинних документів.

Також суд не бере до уваги доводи відповідача, стосовно того, що позивач являвся податковим агентом ОСОБА_2 , оскільки останній допитаний судом як свідок, спростував, що перебуває у будь яких трудових відносинах із ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 4. ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування", платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 2 та п. 3ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахуванні (обчислення) виплату (доходу), на які відповідно до Закону України нараховується єдиний внесок.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 Закону України - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Так, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджену Наказом Мінфіну від 20.04.2015 р. № 449, передбачено база оподаткування єдиним внеском обраховується суб`єктом господарювання самостійно та помісячно, виходячи із суми доходу (прибутку), отриманого від здійснення діяльності, визначеного згідно вимог ст. 177 Податкового кодексу України, однак в межах максимальної (мінімальної) величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом.

Враховуючи те, що твердження контролюючого органу про заниження суми чистого оподатковуваного доходу на який нараховується єдиний внесок спростовані судом під час розгляду даної справи, про що зазначено вище і що підтверджуються відповідними первинними документами, то дані факти також спростовують твердження щодо заниження суми єдиного соціального внеску, що підлягає сплаті на суму 230886,70 грн.

Судом на підставі фактичних обставин справи та доказів, що містяться в матеріалах справи встановлено, що позивачем правомірно було зменшено чистий оподатковуваний дохід, на суму понесених витрат на відрядження (оплату добових та інших документальної підтверджених витрат, доданих до авансових звітів), що підтверджується документами за 2017-2018 р.р.: звітами про використання коштів виданих на відрядження та розрахунками понесених витрат до них, а також підтверджуючими документами доданими і до таких авансових звітів; відомостями на виплату грошей та відомостями розподілу заробітної плати за 2017-2018 р.р., які містяться в матеріалах справи.

Відповідно твердження контролюючого органу про заниження чистого оподатковуваного доходу є неправомірними та такими, що не підтверджуються документально.

Так, позивачем отримано чистий оподатковуваний дохід у 2017 р. 102396,42 грн, у 2018 р.48800,00 грн. Таким чином сума податкових зобов`язань з єдиного внеску, відображена позивачем у звітах за 2017 - 2018 р.р., поданих до контролюючого орану, обчислена у відповідності до норм чинного законодавства.

Оскільки, доводи наведені позивачем та долучені до матеріалів справи докази спростовують твердження контролюючого органу про заниження задекларованої суми чистого оподатковуваного доходу, то відповідно вимога про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо донарахування військового збору за податковим повідомленням-рішенням № від 20.12.2019 р., яким визначено суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір, в сумі 90648,86 грн, в т.ч. за податковим зобов`язанням 60432,57 грн та штрафними (фінансовими) санкціями 30216,29 грн., суд зазначає наступне.

З 01.01.2015 р. фізичні особи-підприємці є платниками військового збору з доходів, визначених статтею 163 ПК України, в тому числі і з власних доходів, відповідно до пп. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX ПК України.

Відповідно до ст.163 ПК України оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб підлягає загальний річний оподатковуваний дохід, який включає доходи як з джерел їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із ст. 177 ПК України. Ставка збору складає 1,5% об`єкта оподаткування.

При цьому нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому пп. 168.2.1 п.168.2 ст.168 ПК України, яким передбачено, що платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

За таких обставин, оскільки судом не встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу за 2017-2018 роки, то сплачена позивачем сума військового збору розрахована вірно.

Стосовно виявлених відповідачем порушень дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, судом встановлено наступне.

Спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 р. №185/94-ВР, декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19.02.1993 р. №15-93, а також, положеннями Закону України "Про валюту і валютні операції" 21.06.2018 р. №2473-VIII, який набрав чинності 07.07.2018 р. та введений в дію 07.02.2019 р. Із введенням в дію цього Закону, Закон України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті та Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" втратили чинність.

Положеннями ч. 8 ст. 16 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про валюту та валютні операції" передбачено, що уповноважені установи, суб`єкти валютних операцій, які до дня введення в дію цього Закону порушили вимоги Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Указу президента України від 27.06.1999 р. №734/99 "Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства" та (або) нормативно-правових актів Національного банку України з питань валютного регулювання та контролю, несуть відповідальність, передбачену законодавством України, що діяло на день вчинення таких порушень.

Підпунктом 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 ПК України передбачено, що згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.

Згідно з ст.4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Судом встановлено, що позивачем укладено ряд договорів з іноземними фірмами про перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні, а саме договір від 09.03.2011 р. з ВАТ "Стугна", від 03.09.2014 р. ТОВ "Група Венго", від 23.03.2015 р. з фірмою "SdTrans".

В акті перевірки, відповідачем зафіксовано, що позивачем допущено порушення законодавчо встановлених термінів поступлення виручки на загальну суму 690000,00 грн; №03/09/01 від 09.03.2011 р., укладеного в іноземній фірмі ВАТ "Стутна" (Вірменія) допущено порушення законодавчо встановлених термінів поступлення виручки на загальну суму 166000,00 грн; №3 від 23.03.2015 р. укладеного з іноземною фірмою "SdTrans" (Грузія) допущено порушення законодавчо встановлених термінів поступлення виручки на загальну суму 2087400,00 грн.

Разом з тим відповідачем не надано до суду доказів, які стосуються порушення строків проведення розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, не наведено жодних фактів надання послуг на зазначену в таблиці до акту перевірки суму заборгованості нерезидентів та доказів дати виникнення у нерезидентів грошових зобов`язань перед позивачем.

Таким чином відповідачем не відображені господарські операції, в результаті яких вчинено відповідне порушення та не зазначено первинні документи, на підставі яких вчинено записи в обліку, та інші документи, пов`язані з виявленими порушеннями.

Матеріали справи не містять посилань на конкретні зовнішньоекономічні господарські операції позивача та їх суму і дату виникнення зобов`язань по них, але й не містить посилань на первинні документи, якими ці господарські операції підтверджуються або на інші належні і допустимі докази здійснення таких господарських операцій за участю позивача, а тому в суду відсутні підстави для накладення на відповідача штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, а також встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що прийняті Головним управлінням ДПС в Чернівецькій області податкові повідомлення-рішення від 20.12.2019 р. №, №, №, №, №, рішення №, рішення № та вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 20.12.2019 р. є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 - 76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем в ході судового розгляду справи не доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення, а отже адміністративний позов є таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 10510,00 грн, що підтверджується квитанцією від 03.02.2020 р. №3 (Т. а.с. 1).

Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує з Головного управління ДПС у Чернівецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 10510,00 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 20.12.2019 року, яким Головне управління ДПС України в Чернівецькій області визначило фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 1087786,23 грн, у тому числі 725190,82 грн податкового зобов`язання та 362595,41 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 20.12.2019 року, яким Головне управління ДПС України в Чернівецькій області визначило фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 грошові зобов`язання з військового збору у сумі 90648,86 грн, у тому числі 60432,57 грн податкового зобов`язання та 30216,29 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 20.12.2019 року, яким Головне управління ДПС України в Чернівецькій області визначило фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 16519,75 грн, у тому числі 9686,70 грн податкового зобов`язання та 6833,05 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 20.12.2019 року, яким Головне управління ДПС України в Чернівецькій області визначило фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 грошові зобов`язання з військового збору у сумі 1376,68 грн, у тому числі 807,23 грн податкового зобов`язання та 569,45 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

6. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 20.12.2019 року, яким Головне управління ДПС України в Чернівецькій області визначило фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 грошові зобов`язання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 971002,80 грн;

7. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 20.12.2019 року, якою Головне управління ДПС України в Чернівецькій області визначило фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 сплатити нараховану недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 230886,70 грн.

8. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 20.12.2019 року, якою Головне управління ДПС України в Чернівецькій області визначило фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 сплатити нараховану недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 11839,30 грн.

9. Визнати протиправним та скасувати рішення № від 20.12.2019 року про застосування Головним управлінням ДПС України в Чернівецькій області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 32507,86 грн, у зв`язку з донарахуванням єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 230886,70 грн.

10. Визнати протиправним та скасувати рішення № від 20.12.2019 року про застосування Головним управлінням ДПС України в Чернівецькій області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 5919,65 грн у зв`язку з донарахуванням єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 11839,30 грн.

11. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області судові витрати (судовий збір) у сумі 10510,00 грн, сплачених відповідно до квитанції №3 від 03.02.2020 р.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013, Код )

Суддя І.В. Маренич