Справа № 640/21138/20
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 жовтня 2020 року 09:29 № 640/21138/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., при секретарі судових засідань Левкович А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справу

за позовом Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» (03150, м.

Київ, вул. Івана Федорова, 4)

до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві

Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

(01011, м. Київ, вул. Різницька, 11-Б)

про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого

провадження від 21 серпня 2020 року №62869435, заборону вчинення дій,-

за участю:

представника позивача - Гаркуші В.М.,

представник відповідача - не прибув,

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» (надалі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21 серпня 2020 року №62869435, видану державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любов`ю Іванівною на вимогу Головного управління ДПС у місті Києві від 07 липня 2020 року №Ю-187-50 та стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 221 871,88 грн.;

- заборонити Печерському районному відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до 20 жовтня 2022 року вчиняти виконавчі дії відносно Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» () відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Заявлені позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що оскаржувана постанова від 21 серпня 2020 року прийнята всупереч наявної прямої заборони на вчинення виконавчих дій стосовно Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант, передбаченої пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/21138/20 та призначено до судового розгляду.

Представник відповідача відзиву на адміністративний позов не надав, надіслав до суду копії матеріалів виконавчого провадження №62869435.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що 20 серпня 2020 року Головне управління ДПС у місті Києві звернулось до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги про сплату боргу №Ю-187-50 від 07 липня 2020 року щодо стягнення з Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» недоїмки зі сплати ЄСВ у сумі 2 218 718,84 грн., яка є виконавчим документом.

21 серпня 2020 року відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №62869435, пунктом 3 якої стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 221 871,88 грн.

Незгода позивача із вказаною постановою про відкриття виконавчого провадження, зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Згідно зі статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Відповідно до частини 1 статті 18 наведеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1 статті 26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно до статті 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Матеріалами справи встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 21 серпня 2020 року №62869435 прийнята відповідачем на підставі вимоги Головного управління ДПС у місті Києві №Ю-187-50-У від 07 липня 2020 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги з приводу оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 серпня 2020 року №62869435 позивач наводить доводи щодо заборони вчиняти виконавчі дії стосовно ДП «Науково-дослідний інститут «Квант», встановленої Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02 жовтня 2019 року №145-ІХ.

Так, 20 жовтня 2019 року набув чинності Закон України №145-ІХ від 02 жовтня 2019 року «Про визнання таким, що втратив чинність, Закон України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації».

Відповідно до п.3 розділу 3 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

З аналізу вищевикладеної норми слід дійти висновку, що законодавством врегульовано питання можливості вчинення виконавчих дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації». При цьому, вищенаведеною нормою передбачено лише виключення, яке стосується саме стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

На переконання позивача, державний виконавець не вправі був вчиняти виконавчі дії, зокрема, і щодо відкриття виконавчого провадження стосовно позивача як боржника, оскільки ДП «Науково-дослідний інститут «Квант» входить до переліку об`єктів, що не підлягають приватизації, а згідно Закону України Про визнання таким, що втратив чинність Закон України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підляають приватизації, забороняється вчиняти виконавчі дії до таких підприєиств протягом 3 років з дня набрання законом чинності, крім стягнення грошових коштів і товарів, щ обули передані в застсмву за кредитними договорами.

З огляду на зазначені доводи, суд зазначає наступне.

Відповідно до Додатку 2 до Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 07 липня 1999 року №847-ХІV ДП «Науково-дослідний інститут «Квант» включене до Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані. Орган управління Мінпромполітики.

Пунктом 3 прикінцевих та перехідних положень до Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про об`єкти права державної власності, що не підлягають приватизації» забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

У відповідності до пункту 1 Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 07 липня 1999 року №847-ХІV затверджено перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, згідно з додатком 2, до яких також і належить ДП «Науково-дослідний інститут «Квант».

Згідно пункту 9 статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» передбачено, що нерухоме майно об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження. Зазначені обмеження не поширюються на рішення органів управління господарських товариств, Фонду державного майна України або уповноважених органів управління про передачу об`єктів соціальної сфери, гуртожитків та об`єктів незавершеного капітального будівництва до комунальної власності.

Отже, даним пунктом чітко визнано, що заборонено вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавчі дії, спрямовані на виконання вимоги Головного управління ДПС у місті Києві від 07 липня 2020 року №Ю-187-50-У були вчинені державним виконавцем у серпні 2020 року, тобто після набрання 20 жовтня 2019 року чинності Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації».

Пунктом 9 частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

З урахуванням наведеної норми законодавства та зважаючи на те, що Закон України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», яким прямо встановлено заборону на вчинення виконавчих дій відносно боржника, у тому числі, щодо виконання рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами, набрав чинності до відкриття державним виконавцем виконавчого провадження №62869435 відносно боржника ДП «Науково-дослідний інститут «Квант», суд дійшов висновку про те, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №62869435 від 21 серпня 2020 року є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з критеріїв, визначених частиною 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21 серпня 2020 року №62869435.

В частині вимог позивача щодо заборони Печерському районному відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до 20 жовтня 2022 року вчиняти виконавчі дії відносно Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» () відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», суд зазначає, що заборона щодо вчинення виконавчих дій відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» до 20 жовтня 2022 року передбачена пунктом 3 прикінцевих та перехідних положень до Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про об`єкти права державної власності, що не підлягають приватизації» та є обов`язковою для відповідача, а відтак підстав для задоволення вимог в цій частині судом не вбачається.

Відповідно до положень частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21 серпня 2020 року №62869435 Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Стягнути на користь Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» (03150, м. Київ, вул. Івана Федорова, 4, ) документально підтверджені понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень 08 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01011, м. Київ, вул. Різницька, 11-Б, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому частиною першою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому статтями 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII).

Суддя А.Б. Федорчук