Справа № 140/3365/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/3365/19 пров. № А/857/4095/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю представника позивача Єгольнікова О.Ю.,

за участю представника відповідача Михаліка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року, прийняте суддею Ксендзюк А.Я. о 14 годині 36 хвилині у місті Луцьку, повний текст складений 17.02.2020 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Володимир-Волинська птахофабрика» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

Приватне акціонерне товариство «Володимир-Волинська птахофабрика» (надалі ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика», позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (надалі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування наказу від 06 вересня 2019 року № 159 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» та податкового повідомлення-рішення від 01 листопада 2019 року №000195501, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1 116 972 грн 00 коп.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року задоволено частково позов.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що позовна вимога про скасування наказу задоволенню не підлягає, оскільки позивачем було допущено до проведення перевірки працівників податкового органу.

З приводу скасування податкового повідомлення рішення, то подані позивачем первинні документи під час перевірки і до суду підтверджують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами ТзОВ «Агро ОПТ», ТзОВ «Меткомтех», ТзОВ «Садко» щодо поставки товару (олії соєвої, сої, зерна кукурудзи) у січні червні 2019 року.

Суд не вважав безумовними докази неможливості здійснення господарських операцій відсутність у відповідача інформації про власні чи орендовані складські приміщення, транспортні засоби, основні фонди у контрагентів продавців позивача.

В підтвердження вказаної позиції маються покликання на практику Верховного Суду з подібних правовідносин, та, зокрема, і з того, що сам по собі факт порушення кримінальних справ, у яких фігурують контрагенти позивача, не може слугувати належним доказом фіктивності позивача.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ДПС у Волинській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що судом не враховано, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами

Суд мав дослідити рух активів у процедурі здійснення господарських операцій, установлення спеціальної податкової правосуб`єктності, установлення зв`язку між фактом придбання товарів, понесенням інших витрат і господарської діяльності платника.

Не враховано відсутність у контрагентів позивача з договорів поставки власних чи орендованих основних засобів, залучення транспортних засобів, трудових ресурсів, необхідних для здійснення звичайної господарської діяльності.

Маються покликання на позицію Верховного Суду щодо не врахування судом факту відсутності у контрагентів позивача власних чи орендованих складських приміщень, транспортних засобів, основних фондів, наявності кримінальних проваджень по контрагентах позивача.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» подано відзив на апеляційну скаргу, обґрунтування якого співпадають з мотивами судового рішення.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області на підставі наказу від 06 вересня 2019 року №159 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства при відображенні у податкових операціях з ПДВ та податку на прибуток результатів здійснення господарських операцій з ТОВ «Карпатська молочарня», ТОВ «Елеватор Буд Інвест», ТОВ «Ландгрейн», ТОВ «Меткомтех», ТОВ «Агроплюсінвест», ТОВ «Торговий Дім «Світ-Агро», ТОВ «СГВК «Садко», ТОВ «Щедрі Жнива», ТОВ «Агро-опт», ТОВ «Мірта Тм», ТОВ «Нейва», ТОВ «М`ясо-Продукти Схід», ТОВ «Трейд-Ювел», ТОВ «Антарктида-Софт ЛТД», ТОВ «Старт Борн», ТОВ «М`ясоторг», ТОВ «Екотрейд-2016», ТОВ «Глобал Транс ГК» за період діяльності з 01 січня 2019 року по 30 червня 2019 року.

За результатами перевірки складено акт від 04 жовтня 2019 року № 2228/05-01/00851376, яким встановлено порушення позивачем пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 ПК України - завищення податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 744 648 грн 00 коп. в т.ч. за січень 2019 року в сумі 374 700 грн 00 коп., за лютий 2019 року в сумі 88 117 грн 00 коп., за травень 2019 року на суму 78 478 грн 00 коп., за червень 2019 року на суму 203 353 грн 00 коп. по фінансово-господарських взаємовідносинах з ТзОВ «Агро-ОПТ», ТОВ «Меткомтех», ТОВ «СГВК «Садко» (т.1, а.с.49-112).

На підставі зазначеного акта відповідачем було прийняте спірне податкове повідомлення-рішення від 01 листопада 2019 року №000195501, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 1 116 972 грн 00 коп., в тому числі 744 648 грн 00 коп. за податковими зобов`язаннями та 372 324 грн 00 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (т.1, а.с.47).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює та визначає ПК України.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

За правилами пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із абзацами першим, другим пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За приписами пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Крім того, пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV (надалі Закон №996-ХІV) визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Положеннями статті 9 Закону №996-ХІV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (надалі Положення №88), за змістом яких первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Згідно із пунктом 2.4 Положення №88 первинні документи (на паперових і машинолічильних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам (підпункти 2.15, 2.16 пункту 2 Положення №88).

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Отже, господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Отже, наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.

При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні врахувати, що відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене вище відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.12.2019 року у справі №821/4564/14.

Відтак, як вбачається із матеріалів справи, податковий орган ставить під сумнів реальність здійснення позивачем господарських операцій з контрагентами ТзОВ «Агро-ОПТ», ТОВ «Меткомтех», ТОВ «СГВК «Садко» в період з 01 січня 2019 року по 30 червня 2019 року, за якими позивачем сформовано податковий кредит.

З приводу покликання апелянта на те, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, колегія суддів проводить аналіз наявних у матеріалах справи документів та зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно договору поставки № 2311-18 від 23 листопада 2018 року, укладеного між ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» (покупець) та ТОВ «Агро-Опт» (постачальник), постачальник прийняв на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупцю макуху соєву, олію соєву в асортименті (т.1, а.с.113-115).

Згідно вказаного договору на користь позивача поставлено товар (олія соєва) у січні 2019 року на загальну суму 2 248 200 грн 00 коп., що підтверджується видатковими накладними: № 3 від 05 січня 2019 року, № 9 від 11 січня 2019, № 22 від 17 січня 2019 року, № 47 від 29 січня 2019 року, № 20 від 16 лютого 2019 року (т.1, а.с.129-133).

Факт транспортування (поставки) товару на адресу покупця ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика»: підтверджується товарно - транспортними накладними (ТТН): № 0501 - 19 від 05 січня 2019 року, № 1101 -19 від 11 січня 2019 року, ТТН № 1701-19 від 17 січня 2019 року, № 2901-19 від 29 січня 2019 року, № 1602-19 від 16 лютого 2019 року (т.1, а.с.134-138).

Якість товару підтверджується посвідченнями про якість на соєву олію, які виписані ТОВ «Агро-Опт» до кожної партії товару згідно видаткових накладних (т.1, а.с.139-143):

Постачальник ТОВ «Агро-Опт» виписав та зареєстрував в ЄРПН податкові накладні від 05 січня 2019 року №8, від 11 січня 2019 року №11, від 17 січня 2019 року №28, від 29 січня 2019 року №55, від 16 лютого 2019 року №15 та розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 25 лютого 2019 року №1 до податкової накладної від 16 лютого 2019 року 315 (т.1, а.с.144-149).

Судом першої інстанції вірно зауважено, що наведені документи досліджені під час перевірки та описані в акті перевірки без зауважень до них.

Крім того, у акті перевірки від 04 жовтня 2019 року №2228/05-01/00851376 значиться, що розрахунки між позивачем та ТОВ «Агро-Опт» проводилися у безготівковій формі та підтверджені.

Згідно Договору поставки № 27/05-с від 27 травня 2019 року, укладеного між ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» (покупець) та ТОВ «СГВК «Садко» (постачальник), постачальник прийняв на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупцю сою в асортименті (т.1, а.с.150-153).

На виконання умов вказаного договору на користь позивача поставлено товар (соя) у травні 2019 року на загальну суму 470 869,56 грн., що підтверджується належним чином оформленою видатковою накладною № 33 від 27 травня 2019 року (т.1, а.с.153).

Факт транспортування (поставки на умовах СРТ) товару підтверджується товарно-транспортними накладними (ТТН) № 245 та № 246 від 27 травня 2019 року (т.1, а.с.154-155).

Якість товару - посвідченнями про якість на сою, які виписані позивачем 28 травня 2019 року (т.1, а.с.156).

Постачальник ТОВ «СГВК «Садко» виписав та зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) податкову накладну від 27 травня 2019 року №33 (т.1, а.с.157).

В акті перевірки значиться, що розрахунки між вказаними контрагентами здійснювалися у безготівковій формі.

Згідно договору поставки № 24/06-к від 24 червня 2019 року, укладеного між позивачем та ТОВ «СГВК «Садко» (постачальник), постачальник прийняв на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупцю зерно кукурудзи в асортименті (т.1, а.с.158-163).

На виконання умов вказаного договору на користь позивача поставлено товар (зерно кукурудзи) у червні 2019 року на загальну суму 10 010 000 грн 88 коп., що підтверджується видатковими накладними: № 22 від 24 червня 2019 року, № 23 від 24 червня 2019 року, № 24 від 24 червня 2019 року, № 25 від 25 червня 2019 року, № 26 від 25 червня 2019 року, № 29 від 25 червня 2019 року, № 30 від 26 червня 2019 року, № 31 від 26 червня 2019 року, № 32 від 26 червня 2019 року.

Поставлений товар був переданий ТОВ «СГВК «Садко» на відповідальне зберігання згідно договору про надання послуг відповідального зберігання № 2406 від 24 червня 2019 року за актами приймання - передачі № 1 від 24 червня 2019 року, № 2 від 24 червня 2019 року, № 3 від 24 червня 2019 року, № 4 від 25 червня 2019 року, № 5 від 25 червня 2019 року, № 6 від 25 червня 2019 року, № 7 від 26 червня 2019 року, № 8 від 26 червня 2019 року, № 9 від 26 червня 2019 року (т.1, а.с.165-184).

Постачальник ТОВ «СГВК «Садко» виписав та зареєстрував в ЄРПН податкові накладні від 24 червня 2019 року №24, №23, №22, від 25 червня 2019 року №29, №26, №25, від 26 червня 2019 року №30, № 31, №32 (т.1, а.с.186-194).

Разом з тим, за даними господарськими операціями відповідачем порушень не виявлено, хоча вони повністю аналогічні по суті з тією господарською операцією за якою порушення виявлено, а також проведені з тим же самим контрагентом в межах періоду перевірки.

Згідно договору поставки № 03/06-с від 03 червня 2019 року, укладеного між ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» (покупець) та ТОВ «Меткомтех» (постачальник), постачальник прийняв на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупцю сою в асортименті (т.1, а.с. 195-200).

На виконання вказаного договору на користь позивача поставлено товар (соя) у червні 2019 року на загальну суму 1 552 316 грн 00 коп., що підтверджується видатковими накладними: № РН-0600133 від 02 червня 2019 року на суму 332 196 грн 00 грн. разом з ПДВ, № РН-0600039 від 20 червня 2019 року на суму 613 068 грн 00 коп. разом з ПДВ, № РН-0600001 від 04 червня 2019 року на суму 329 564 грн 00 грн. разом з ПДВ, № РН-0600002 від 07 червня 2019 року на суму 277 488 грн 00 коп разом з ПДВ.

Факт транспортування (поставки) товару підтверджується ТТН: № 262 від 26 червня 2019 року, № 261 від 26 травня 2019 року, № 10 від 19 червня 2019 року, № 260 від 19 чернвя 2019 року, № 249 від 03 червня 2019 року, №250 від 06 червня 2019 року (т.1, а.с. 201-214).

Постачальник ТОВ «Меткомтех» виписав та зареєстрував в ЄРПН податкові накладні від 04 червня 2019 року №1, від 07 червня 2019 року №2, від 20 червня 2019 року №39, від 27 червня 2019 року №133 (т.1, а.с.215-218).

Разом з тим, як слідує з акта перевірки, відповідач відносить вказані видаткові накладні до договору поставки № ДГ-24/06/c від 24 червня 2019 року.

Так, згідно договору поставки № ДГ- 24/06-с від 24 червня 2019 року, укладеного між ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» (покупець) та ТОВ «Меткомтех» (постачальник), постачальник прийняв на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупцю сою в асортименті (т.1, а.с.219-228).

Згідно укладеного між сторонами договору на користь позивача поставлено товар (сою) у червні 2019 року на загальну суму 20 014 386 грн 00 коп., що підтверджується видатковими накладними: № РН-0600054 від 24 червня 2019 року, № РН-0600055 від 24 червня 2019 року, № РН-0600056 від 24 червня 2019 року, № РН-0600057 від 25 червня 2019 року, № РН-0600058 від 25 червня 2019 року, № РН-0600059 від 25 червня 2019 року, № PH-0600060 від 25 червня 2019 року, № РН-0600061 від 25 червня 2019 року, №РН-0600062 від 25 червня 2019 року, № РН-0600063 від 25 червня 2019 року, № РН-0600064 від 25 червня 2019 року, № РН-0600065 від 26 червня 2019 року, № РН-0600066 від 26 червня 2019 року, № РН-0600067 від 26 червня 2019 року, № РН-0600068 від 26 червня 2019 року, № РН-0600069 від 26 червня 2019 року, № РН-0600070 від 26 червня 2019 року, № РН-0600071 від 26 червня 2019 року, № РН-0600072 від 26 червня 2019 року, № РН-0600073 від 26 червня 2019 року, № РН-0600048 від 24 червня 2019 року, № РН-0600049 від 24 червня 2019 року, № РН-0600050 від 24 червня 2019 року, № РН-0600051 від 24 червня 2019 року, РН-0600052 від 24 червня 2019 року, № РН-0600053 від 24 червня 2019 року.

Поставлений товар був переданий ТОВ «Меткомтех» на відповідальне зберігання згідно договору про надання послуг відповідального зберігання № 2406-05 від 24 червня 2019 року за актами приймання передачі № 1 -25 в період 24 червня 2019 року 26 червня 2019 року (т.1, а.с.229-250, т.2, а.с.1-30).

Постачальник ТОВ «Меткомтех» виписав та зареєстрував в ЄРПН податкові накладні від 24 червня 2019 року №50, №48, №51, №49, №56, №55, №54, №53, №52, від 25 червня 2019 року №64, №63, №62, №61, №60, №59, №58, №57, від 26 червня 2019 року №69, №73, №72, №71, №68, №67, №66, №65, №70, (т.2, а.с.31-56).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що первинні документи підтверджують реальність господарських операцій між ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» та контрагентами ТзОВ «Агро-ОПТ», ТОВ «Меткомтех», ТОВ «СГВК «Садко» щодо поставки товару (олії соєвої, сої, зерна кукурудзи) у січні-червні 2019 року.

Крім того, звертає увагу на відсутність зауважень з боку відповідача зауважень щодо оформлення зазначених первинних документів.

Посилання апелянта на відсутність у контрагентів позивача з договорів поставки власних чи орендованих основних засобів, залучення транспортних засобів, трудових ресурсів, необхідних для здійснення звичайної господарської діяльності підлягають відхиленню, зважаючи на характер господарської діяльності контрагента, в даному випадку господарські операції, які мав позивач з вказаним контрагентом передбачали, що товар покупцю ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» доставлявся його контрагентами, а тому організація таких послуг з постачання та відповідальність за їх здійснення належать контрагентам-продавцям, що відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 05.03.2019 року у справі № 826/17257/13-а.

Судом першої інстанції вірно звернута увага на те, що норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

Крім того, відсутність інформації щодо зберігання, транспортування товарів не може бути аргументом для того, аби вважати інформацію, викладену у первинних документах, недостовірною.

Також апеляційний суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15.05.2019 року у справі №804/12339/13-а, в якій зазначено, що товарно-транспорті накладні не є первинними документами, які використовуються в бухгалтерському обліку щодо обліку господарських операцій з купівлі-продажу (поставки товару). Таку функцію вони мають тільки при оподаткуванні операцій за договорами перевезення.

Фактично ТТН може бути лише доказом факту перевезення (переміщення) товару, натомість факт передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується представленими товариством до перевірки первинними бухгалтерськими документами (видатковими і податковими накладними, договорами поставки, банківськими виписками і платіжними документами), які відповідають вимогам, передбачених частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та містять вичерпні і необхідні дані, втому числі щодо самого факту переміщення/постачання товару.

З приводу покликання апелянта на наявність кримінальних проваджень по контрагентах позивача, колегія суддів зазначає, що сам по собі факт порушення кримінального провадження відносно контрагента позивача не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентом.

Крім того, ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час її апеляційного перегляду контролюючим органом не надано вироків суду стосовно спірних контрагентів позивача, зокрема, ТзОВ «Агро-ОПТ», ТОВ «Меткомтех» та ТОВ «СГВК «Садко». Відсутні також судові рішення і в порядку цивільного судочинства з приводу вище вказаних договорів щодо їх недійсності.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що подані позивачем первинні документи підтверджують реальність господарських операцій між ТзОВ «Агро-ОПТ», ТОВ «Меткомтех», ТОВ «СГВК «Садко» та ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика», відтак, позивач правомірно сформував податковий кредит по таких операціях, а тому збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ із застосуванням штрафних санкцій згідно із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням по вказаних операціях є безпідставним.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року у справі №140/3365/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 09.10.2020 року.