Справа № 380/3005/20
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/3005/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Шийович Р.Я.,

позивач ОСОБА_1 ,

від відповідача Павліш О.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - відповідач), в якій, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 05.06.2020 за вх. №28217 /арк.спр.63/ просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22.01.2020 про застосування штрафних санкцій в розмірі 17000,00 грн. за порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995;

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач у період з 26.06.2007 по 02.03.2020 здійснював підприємницьку діяльність.

25.01.2020 отримав податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 22.01.2020 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 17000,00 грн. за порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Вказане податкове повідомлення-рішення прийняте за результатами фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . В акті перевірки від 19.12.2019, складеному за її результатами, зазначено, що перевірку проведено в присутності представника суб`єкта господарювання ОСОБА_2 , однак останній не є представником позивача.

Торговий кіоск, в якому здійснювалася перевірка розташований на присадибній земельній ділянці, за адресою: АДРЕСА_1 , де також розташований житловий будинок позивача, в якому зареєстрований та проживає син позивача - ОСОБА_2 .

16.12.2019 син позивача зателефонував йому та повідомив, що прийшли працівники відповідача та вручили йому наказ на проведення перевірки. Позивач повідомив, що немає змоги прибути, оскільки перебуває за межами міста. Однак представники податкової вимагали допустити їх до торгового кіоску, повідомили що викликатимуть поліцію. ОСОБА_2 вирішив не чинити опору та виконав їх вимоги. Провівши огляд у торговому кіоску, який тривав близько 2 хвилин, вони вийшли і поїхали. Більше ніхто на перевірку не приходив.

Позивач вказує про протиправність перевірки, оскільки така була проведена за відсутності позивача чи його уповноваженої особи, акта для ознайомлення надано не було, доказів виявлення порушень не представлено.

Крім вказаного, вважає, що висновки зафіксовані у акті перевірки від 21.12.2019 не відповідають фактичним обставинам.

Позивач звертався до контролюючого органу із запереченнями на такий акт, однак вказане не мало наслідком позитивного для позивача результату.

З позиції позивача, ГУ ДПС у Львівській області порушуючи вимоги п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України, не з`ясувавши всіх обставин і не враховуючи зауважень та пояснень, викладених в запереченні, 22.01.2020 прийняло податкове повідомлення-рішення від 22.01.2020.

Позивач окрім викладеного зазначив, що в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні та акті перевірки містяться розбіжності, а саме: покликання на акт перевірки в частині його номера та дати, а також покликання на пункт та статтю законодавчого акта, порушення якого встановлено.

Оскільки вказане податкове повідомлення-рішення порушує права позивача, він звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 22.04.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні, з повідомленням (викликом) сторін.

15.05.2020 від відповідача за вх. №24388 надійшов відзив на позовну заяву /арк.спр.39-40/. Зазначив, що працівниками ГУ ДПС у Львівській області на підставі наказу та направлень проведено фактичну перевірку магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить суб`єкту господарювання ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт від 21.12.2019. Контролюючим органом встановлено факт реалізації пива «Біле Микулин» (ємністю 0,5л за ціною 25,00 грн.), що підтверджено рахунком від 10.12.2019 за підписом ФОП ОСОБА_1 . До перевірки ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями (пивом) не надано, що є порушенням ст. 15 закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Також зазначено, що фактичну перевірку проведено в присутності ОСОБА_2 , якому пред`явлено службові посвідчення, завірену копію наказу та направлення на проведення перевірки, у яких він розписався. Від надання письмових пояснень відмовився, а також відмовився від підписання та ознайомлення з актом перевірки, про що складено акт відмови від отримання акта перевірки.

Відповідач вважає, що контролюючий орган діяв у порядку і спосіб, передбачені чинним законодавством, а податкове повідомлення-рішення є правомірним. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд заслухав вступне слово позивача та представника відповідача, з`ясував підстави позову, відзиву, фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, дослідив письмові докази, долучені до матеріалів справи, та, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності з 26.06.2007 по 02.03.2020 та здійснював такі види діяльності за КВЕД: 96.09 Надання інших індивідуальних послуг, н.в.і.у. (основний); 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах.

Згідно з наказом ГУ ДПС у Львівській області №2991 від 16.12.2019 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 » вирішено провести фактичну перевірку позивача за адресою: АДРЕСА_1 , з 16.12.2019 по 24.12.2019 щодо дотримання вимог Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та інших законодавчих актів, що регулюють виробництво і обіг алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального /арк.спр.8/.

На виконання вказаного наказу ГУ ДПС у Львівській області 16.12.2019 видано направлення на перевірку №725 головному державному ревізор-інспектору відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДПС у Львівській області ОСОБА_3 та №726 старшому ревізор-інспектору відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДПС у Львівській області ОСОБА_4 тривалістю 10 діб /арк.спр.41, 42/.

Вказаний наказ та направлення вручено ОСОБА_2 , що сторонами не заперечується.

Також вказаній особі пред`явлені службові посвідчення.

За результатами проведеної фактичної перевірки з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами та/або пальним складено акт від 21.12.2019 №13/220/32.01/ НОМЕР_2 .

Вказаною перевіркою встановлено факт реалізації пива «Біле Микулин» від 10.12.2019 ємністю 0,5л. вартістю 25,00 грн., що підтверджено не фіскальним чеком, а рахунком від 10.12.2019 за підписом ФОП ОСОБА_1 . До перевірки ліцензію на роздрібну торгівлю пивом не представлено, що є порушенням ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (із змінами і доповненнями).

Тютюнових виробів в приміщенні магазину не виявлено.

Перевірку завершено 21.12.2019, ФОП ОСОБА_1 від надання пояснень відмовився, від підписання та ознайомлення з актом перевірки відмовився /арк.спр.9-12/.

Згідно з актом відмови від отримання акта перевірки від 23.12.2019 №13/670/32.01/ НОМЕР_1 після ознайомлення з актом перевірки від 21.12.2019 №13/220/32.01/ НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_1 відмовився від отримання акта з відповідними додатками /арк.спр.43/.

03.01.2020 позивач звернувся до ГУ ДПС у Львівській області із запереченнями на акт про проведення фактичної перевірки від 21.12.2019 /арк.спр.14-16/, просив надати можливість взяти участь у розгляді заперечень, надати відповідь на заперечення, врахувати їх та не приймати податкові повідомлення-рішення.

Згідно з листом від 15.01.2020 №1534/10/32.1-12 ГУ ДПС у Львівській області «Про надання відповіді» повідомило позивача про те, що висновки викладені у акті перевірки вважати неправомірними підстав немає /арк.спр.17/.

22.01.2020 ГУ ДПС у Львівській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №, відповідно до якого на підставі акта перевірки №13/220/32.01/ НОМЕР_1 від 16.12.2019 встановлено порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР та на підставі підп. 54.3.3. п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 17000,00 грн. /арк.спр.5/.

31.01.2020 позивач подав скаргу до Державної фіскальної служби України на вказане податкове повідомлення-рішення /арк.спр.18-19/.

Рішенням від 24.02.2020 №6904/6/99-00-08-05-06-06 продовжено розгляд скарги позивача.

Згідно з рішенням від 02.04.2020 за №11857/6/99-00-08-05-06-06 про результати розгляду скарги податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Позивач вважаючи податкове повідомлення-рішення від 22.01.2020 протиправним, безпідставним та таким, що порушує його права, звернувся за їх захистом до суду.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України), який зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами визначено ст.80 ПК України.

Згідно п. 80.1 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.2 ст. 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Згідно п. 80.2.5. п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитись у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Пунктом 81.1 ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Як встановлено судом, до початку проведення фактичної перевірки, працівниками ГУ ДПС у Львівській області пред`явлено ОСОБА_2 (сторонами не оспорюється) службові посвідчення, направлення на перевірку та копію наказу на проведення фактичної перевірки. Після ознайомлення з вказаними документами, вказаною особою проставлено свій підпис, дату та час у направленнях на перевірку, відповідно допустив посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

Суд зазначає, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

Оскільки посадових осіб контролюючого органу допущено до проведення перевірки, тому передбачене статтею 80 ПК України право контролюючого органу на проведення фактичної перевірки позивача на підставі наказу від 16.12.2019 є реалізованим.

Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Своєю чергою, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні податкової перевірки.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №806/2127/16 (адміністративне провадження №К/9901/35465/18).

З урахуванням викладеного, беручи до уваги те, що перевіряючих до проведення допущено, суд вважає безпідставними доводи про порушення відповідачем порядку проведення фактичної перевірки.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №481/95-ВР).

Згідно зі ст. 1 Закону №481/95-ВР:

ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

пиво - насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка об`ємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203;

пиво безалкогольне - насичений діоксидом вуглецю пінистий напій, одержаний під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами з об`ємною часткою спирту не більш як 0,5 відсотка, отриманий шляхом діалізу або переривання головного бродіння, або виготовлення пивного сусла зі зниженою часткою сухих речовин у початковому суслі, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2202.

Відповідно до ст. 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

Частиною 1 ст. 17 Закону №481/95-ВР визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Частиною 2 ст. 17 цього ж Закону передбачено застосування до суб`єктів господарювання фінансових санкцій у вигляді штрафів у разі: оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Згідно з рахунком від 10.12.2019 ОСОБА_1 реалізував Пиво біле «Микулин» за ціною 25,00 грн.

В ході судового розгляду в якості свідка допитано ОСОБА_2 , який повідомив, що є сином позивача у цій справі. У кіоску продажу алкогольних товарів, пива чи тютюнових виробів не здійснювалося. 16.12.2019 він перебував вдома, батьки були відсутні. Перевіряючі прийшли і магазин, відмовилися вийти, перевіряючі щось написали і дали на підпис, від чого він відмовився. Рахунку, за яким встановлено факт продажу ОСОБА_2 не бачив і не підписував. Надалі йому повідомлено про наявність порушення, яке підлягало перевірці. Підтвердив, що підписував лише направлення. Акт перевірки підписувати відмовився.

Крім того, також в якості свідка допитано старшого державного ревізор-інспектора ОСОБА_4 , який повідомив, що 10.12.2019 сам купив пиво, після чого за декілька днів здійснено перевірку - 16.12.2019, де задокументовано даний факт. На перевірці був присутній син позивача, який розписався в направленні і попросив вийти з магазину. Акт перевірки складено на вулиці. На запитання чи перевірялися внутрішні бухгалтерські документи, повідомив, що безпосередньо позивачем продано пиво і ним підписано рахунок.

Позивач в судовому засіданні зазначив, що вказаних обставин не пам`ятає, рахунку не підписував. На пропозицію щодо проведення почеркознавчої експертизи відмовився.

Суд зауважує, що жодних спростувань факту продажу пива не надано.

З огляду на викладене, суд вважає, що факт допущення позивачем вказаного порушення Закону №481/97-ВР не спростований, підтверджується актом перевірки від 21.12.2019 та рахунком від 10.12.2019. Відповідно застосований до нього штраф згідно з податковим повідомленням-рішенням від 21.01.2020 є правомірним.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Стосовно розподілу судових витрат у виді судового збору в сумі 1681,00 грн. суд зазначає таке.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 1681,00 грн., що підтверджується квитанцією №48867044 від 16.04.2020 /арк.спр.28/, оскільки позов містив одну вимогу майнового характеру про скасування податкового повідомлення-рішення (840,80 грн.) та одну вимогу немайнового характеру про скасування рішення про результати розгляду скарги (840,80 грн.).

Згідно з заявою від 05.06.2020 позивач зменшив позовні вимоги та відмовився від вимоги немайнового характеру та подав клопотання про повернення судового збору в сумі 840,80 грн. /арк.спр.66/

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» однією з підстав повернення сплаченої суми судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила, є зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

В частині 2 цієї ж статті Закону наголошено, що у такому випадку судовий збір повертається в розмірі зменшеної та переплаченої суми.

Зважаючи на те, що позивачем були зменшені позовні вимоги в частині вимоги про визнання протиправним та скасувати рішення про результати розгляду скарги від 02.04.2020 №11857/6/99-00-08-05-06-06, тому різницю сплаченого судового збору в сумі 840,80 грн. належить повернути позивачу.

Крім цього, відповідно до приписів ст. 139 КАС України відшкодування судових витрат відповідачу, якому у задоволенні позову відмовлено не передбачено, а тому в цій частині судові витрати в сумі 840,00 грн. слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 258, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. Повернути з бюджету на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп., сплачений згідно з квитанцією №48867044 від 16.04.2020.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.10.2020.

Суддя Кравців О.Р.