Справа № 160/5050/20
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № 160/5050/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року в адміністративній справі №160/5050/20 (головуючий суддя І-ї інстанції - Кучма К.С.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне Товариство «УКРТРАНСГАЗ») про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 07.05.2020 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. (третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне Товариство «УКРТРАНСГАЗ»), в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати постанови про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця №61887506 та №61887532 від 21.04.2020 року;

- стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 28283,68 грн., які були стягнуті в примусовому порядку з ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» в якості сплати основної винагороди.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.04.2020 року ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» добровільно виконано рішення Центрального апеляційного господарського суду від 24.02.2020 року по справі №904/3491/19, а саме: перераховані грошові кошти у загальному розмірі 424737,02 грн. на розрахунковий рахунок АТ «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Дирекція з будівництва та реконструкції газотранспортної системи». Проте, відповідачем 21.04.2020 року винесені спірні постанови про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця №61887506 та №61887532 від 21.04.2020 року. Позивач вважає, що ним добровільно виконано рішення суду, а відтак постанови від 21.04.2020 року про стягнення з боржника основної винагороди - 10% є такими, що підлягає скасуванню, а кошти, які були за ними стягнуто в розмірі 28283,68 грн. поверненню позивачу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано постанови про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» основної винагороди приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича у виконавчому провадженні №61887506 та №61887532 від 21.04.2020 року.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Позивач вказує, що оскаржувані постанови про стягнення основної винагороди у виконавчому провадженні №61887506 та №61887532 було прийнято 21.04.220 року. Посилання боржника на п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» є необґрунтованим, оскільки дана постанова ґрунтується на вимогах Закону №606-ХІV, який втратив чинність у вересні 2016 року із введенням в дію чинного Закону України «Про виконавче провадження». Судом при постановленні рішення не враховано, що у чинному Законі України «Про виконавче провадження» відсутнє саме поняття, як строк для добровільного виконання рішення майнового характеру після відкриття виконавчого провадження цим Законом. Отже, добровільно виконати рішення суду боржник має до подання стягувачем виконавчого документу приватному чи державному виконавцю та відкриття виконавчого провадження. Виконання вимог виконавчого документу після відкриття виконавчого провадження є наслідком дій, вчиненим виконавцем з метою примусового виконання вимог виконавчого документу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.11.2019 року Господарським судом Дніпропетровської області по справі №904/3491/19 ухвалено рішення, яким стягнуто з ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» на користь АТ «УКРТРАНСГАЗ» пеню у сумі 528918,67 грн., штраф у сумі 67095,19 грн., судові витрати у сумі 17880,42 грн..

За зустрічним позовом ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» до АТ «УКРТРАНСГАЗ» стягнуто з АТ «УКРТРАНСГАЗ» пеню у сумі 397835,47 грн., 3% річних у сумі 33152,96 грн., інфляційні втрати у сумі 1016721,94 грн., судові витрати у сумі 21715,66 грн..

24.02.2020 року Центральним апеляційним господарським судом апеляційну скаргу АТ «УКРТРАНСГАЗ» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2019 року у справі №904/3491/19 задоволено частково, та зобов`язано здійснення зарахування грошових сум і витрат у справі та стягнути з ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» на користь АТ «УКРТРАНСГАЗ» грошові кошти - 382297,49 грн. та витрати по сплаті судового збору 14674,67 грн., 04.03.2020 року виданий наказ №904/3491/19.

Також стягнуто з ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» на користь АТ «УКРТРАНСГАЗ» витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі 27764,86 грн., про що видано наказ № 904/3491/19 від 04.03.2020 року.

21.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М. прийнята постанова про відкриття виконавчих проваджень № 61887532 та №61887506 за вказаними вище наказами.

В той же день, 21.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М. ухвалено постанови у вказаних вище провадженнях відповідно про стягнення з боржника основної винагороди - 10% стягнутої суми, що складає 39697,21 грн. (у виконавчому проваджені №61887506) та про стягнення з боржника основної винагороди - 10% стягнутої суми, що складає 2776,48 грн. (у виконавчому проваджені №61887506).

Як видно з матеріалів справи, на рахунки ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» були накладені арешти та 22.04.2020 року списано суми в рамках виконавчих проваджень, а саме: АТ «ПУМБ» списано суму в розмірі 100 грн.; АТ «ПУМБ» списано суму в розмірі 819,36 грн.; АТ «ПРОКРЕДИТБАНК» списано суму в розмірі 56210,29 грн.; АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» списано суму в розмірі 370,48 грн.. Загальна сума, яка була списана з рахунків ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» складає 57500,13 грн..

27.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М. винесено постанову про закінчення виконавчих проваджень.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 22.04.2020 року ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» виконало рішення суду шляхом перерахування грошових коштів в розмірі 424737,02 грн. на розрахунковий рахунок АТ «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Дирекція з будівництва та реконструкції газотранспортної системи», з якою було укладено договір.

23.04.2020 року ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» повідомлено приватного виконавця ОСОБА_1 та АТ «УКРТРАНСГАЗ» про виконання рішення в добровільному порядку та зарахування коштів на рахунок АТ «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Дирекція з будівництва та реконструкції газотранспортної системи», з якою було укладено договір.

28.04.2020 року ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» отримало документи про відкриття виконавчих проваджень №61887532 та №61887506 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М.

У зв`язку із списаною сумою та накладеними арештами на рахунки позивача 29.04.2020 року ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» направило лист на адресу приватного виконавця Щербакова І.М., в якому просило повернути грошові кошти в розмірі 57500,13 грн, які були списані під час арешту, у зв`язку з добровільним виконанням рішення суду № 904/3491/19.

04.05.2020 року на рахунок ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» повернуті надлишково сплачені кошти в розмірі 14 190,01 грн..

Позивач не погодився із постановами приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М. від 21.04.2020 року про стягнення з нього основної винагороди та оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що приватним виконавцем Щербаковим І.М. при прийнятті оскаржуваних постанов не враховано той факт, що позивачем добровільно виконано рішення суду шляхом перерахування коштів на рахунок АТ «УКРТРАНСГАЗ» 22.04.2020 року. Про виконання рішення позивач надіслав на електронну адресу відповідача платіжне доручення №142 від 22.04.2020 року, яке підтверджує добровільне виконання зазначеного вище рішення суду. Позивачу на час виконання рішення в добровільному порядку не було відомо про відкриття виконавчого провадження та не було отримано виконавчого документа, а відповідачем не здійснено примусових дій щодо стягнення коштів з боржника. Тобто, дії відповідача не мали примусового характеру і ним не було вжито заходів щодо стягнення з позивача коштів на рахунок АТ «УКРТРАНСГАЗ».

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, під час апеляційного розгляду справи колегією не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду не переглядається.

Здійснюючи апеляційний розгляд справи, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» врегульована винагорода приватного виконавця та авансування витрат виконавчого провадження.

Так, зокрема, частинами 1, 2 зазначеної статті передбачено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Частиною третьою статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини сьомої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

З матеріалів справи встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. перебували виконавчі провадження з виконання наказів №904/3491/19, виданих Господарським судом Дніпропетровської області 04.03.2020 року, що містили вимоги майнового характеру, у зв`язку з чим відповідачем проведено розрахунок основної винагороди у вигляді відсотку від суми коштів, що підлягали стягненню.

Частиною четвертою статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Тобто, питання розміру основної винагороди приватного виконавця залежить від суми фактичної стягнутої ним суми, а не від суми, зазначеної у виконавчому документі.

Пунктом 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця № 643 від 08.09.2016 року визначено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Частиною третьою статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

За своїм призначенням основна винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі.

В даному випадку, сума заборгованості приватним виконавцем в примусовому порядку стягнута не була, оскільки 22.04.2020 року ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» виконало рішення суду шляхом перерахування грошових коштів в розмірі 424737,02 грн. на розрахунковий рахунок АТ «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Дирекція з будівництва та реконструкції газотранспортної системи» та 23.04.2020 року ТОВ «ТД «ТРУБОІЗОЛКОМПЛЕКТ» повідомлено приватного виконавця Щербакова І.М. та АТ «УКРТРАНСГАЗ» про виконання рішення в добровільному порядку та зарахування коштів на рахунок АТ «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Дирекція з будівництва та реконструкції газотранспортної системи».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову оскільки, враховуючи положення статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та пункт 19 Порядку №643, підставою для стягнення основної винагороди у межах виконавчого провадження є здійснення приватним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум та основна винагорода обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

Інші доводи апеляційної скарги не мають вирішального значення, а тому не вимагають правового аналізу.

Суд при цьому враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії».

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних та обгрунтованих юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 272, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року в адміністративній справі №160/5050/20 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року в адміністративній справі №160/5050/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак