Справа № 640/3620/20
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року м. Київ № 640/3620/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Держпраці у Київській області
провизнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області (04060, м. Київ, вул. Вавілових, 10, код ЄДР: 39794214), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати постанову про накладення штрафу від 19.02.2019 № КВ72/1521/АВ/П/ТД/ФС-118 у розмірі 375 570,00 грн.

Позиція позивача.

Позивач зазначає, що з 28.09.2018 по 02.12.2019 був зареєстрований ФОП. Основним видом діяльності були інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

Позивач зазначає, що 16.01.2019 з 11.50 год. по 18:00 год. 17.01.2019 інспектором праці було проведене виїзне інспекційне відвідування діяльності позивача, на підставі чого був складений акт від 17.01.2019, який був отриманий позивачем 21.01.2019.

23.01.2019 АО ККА «Правовлад» надіслало зауваження до акту.

Надалі, 05.02.2019 на адресу позивача надійшов припис про усунення порушень від 18.01.2019.

Позивач зазначає, що 14.02.2019 представником позивача подано скаргу на припис про усунення порушень.

Додатково, 25.02.2019, на припис було ще подано скаргу.

Надалі отримано необґрунтовану, на думку позивача, відповідь на скаргу.

Позивач зазначає, що 11.12.2019 позивач дізнався, що на підставі акту відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу від 19.02.2019.

Про наведене стало відомо у зв`язку з отриманням інформації про відкриття виконавчого провадження № 60641906.

Позивач вважає, що інспекційне відвідування проводилось з рядом порушень.

Так, позивач вважає, що інспекційне відвідування проведено без його участі та без участі представників, позивач не був повідомлений про інспекційне відвідування. Між тим, позивач додає, що в акті інспекційного відвідування вказано, що 17.01.2019 представник позивача Саад Амер надав документи за вимогою про надання документів № 72 від 16.01.2019. Однак, оскільки документи були надані представником позивача безпосередньо до ГУ Держпраці у Київській області, позивач вважає, що це не може вважатися присутністю представника позивача під час проведення інспекційного відвідування.

Позивач також вважає, що інспектором не було дотримано вимог щодо пред`явлення посвідчення (направлення) та службового посвідчення. Позивач вважає, що інспектор «увірвавшись» до фактичного здійснення господарської діяльності позивача ( АДРЕСА_2 ; магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ТЦ «Олімпійський») жодним чином не представившись, почав фіксувати відповідними засобами всю обстановку та всіх осіб, що знаходились у магазині без будь-яких попередніх пояснень та пред`явлення дозвільних документів.

Відтак, як вважає позивач, він не зміг скористатись в повній мірі своїми правами, передбаченими Законом № 877 та Порядком № 295.

Позивач зазначає, що відповідно до абз. 2 п/п 1 п. 14 Порядку № 295 під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі, якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акту, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню.

Позивач вважає, що станом на момент подачі позову зазначені форми відсутні на сайті Держпраці, що, на думку позивача, є прямою підставою для не допуску інспектора праці до проведення інспекційного відвідування.

Крім того, позивач зазначає, що акт був отриманий не в останній день такого відвідування 17.01.2019, а 21.01.2019, що є істотним порушенням

Позивач також зазначає, що ним були подані зауваження в триденний строк (23.10.2019) з моменту отримання акту 21.01.2019, проте відповідачем не було надано відповіді по суті зауважень, а лише надіслана відповідь про залишення запитів безе відповіді від 05.02.2019, що також є порушенням строків для надання відповіді.

Позивач зазначає, що матеріали фото, відео - фіксації не були залучені до акту інспекційного відвідування, а представнику довелось звертатися до відповідача із запитом про надання доступу до вказаних матеріалів.

Позивач робить висновок, що внесення припису можливе лише після розгляду зауважень об`єкта відвідування. Проте, зазначена вимога була грубо порушена інспектором, оскільки припис було внесено одразу на наступний день (18.01.2019) після складання акту від 17.01.2019.

У позовній йдеться також про те, що відповідач пропустив строк прийняття рішення, а саме - уповноважена особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складання акту приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу, а справа розглядається у 15 строк з дня прийняття рішення про її розгляд. Оскільки акт прийнятий 17.01.2019, рішення про розгляд справи має бути прийнятим не пізніше 27.01.20149, а справа розглянута не пізніше 11.02.2019. Однак, спірне рішення прийнято 13.02.2019.

Позивач додатково звертає увагу, що про постанову дізнався одночасно із тим, що стосовно нього відкрите виконавче провадження.

Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не дотримано принципи об`єктивності та неупередженості. У приписі відповідачем зроблено вимогу про усунення порушень - відносно не укладення трудових договорів з 3 працівниками та неповідомлення ДС про прийняття 3 працівників на роботу ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ). Проте, як зазначено у позові, у своїх зауваженнях до акту позивач зазначав, що вказані особи не перебувають із позивачем у трудових відносинах. Крім того, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , знаходяться у цивільно-правових відносинах із ТОВ «Діскаунтер» та були присутні у приміщенні позивача під час інспекційного відвідування на підставі договору № 21 про надання інформаційно-консультативних послуг та навчання від 05.12.2018. Проте, відповідач не взяв до уваги пояснення позивача.

Відтак, враховуючи викладене у позовні заяві, позивач просить задовольнити його позовні вимоги.

Позиція відповідача.

У відзиві на позов (т.1, а.с. 187 - 192) відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Звертає увагу, що тип перевірки - інспекційне відвідування передбачено Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекції праці у промисловості і торгівлі, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекції праці у сільському господарстві та наказом Мінсоцполітики від 18.08.2017 № 1338.

Зазначає також, що на підставі Наказу на Направлення Головним управлінням у період з 16.01.2019 по 17.01.2019 року проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 .

За результатами проведено інспекційного відвідування складено Акт №КВ72/1521/АВ від 17.01.2019 р.

При проведенні виїзного інспекційного відвідування встановлено: ФОП ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність за адресом: АДРЕСА_2 (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ТЦ «Олімпійський »).

Головним управління ФОП ОСОБА_1 видано Вимогу № 72 від 16.01.2019 р. щодо надання перелік документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування.

17.01.2019 р. на виконання Вимоги надано документи.

Згідно штатного розпису в ФОП ОСОБА_1 працює п`ять працівників на посаді продавець - консультант.

Під час проведення інспекційного відвідування 16.01.2019 р. виявлено п`ять працівників, які виконували роботу з консультування та продажу товарів в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме:

ОСОБА_6 , прийнятий на роботу ФОП ОСОБА_1 . 07.11.2018 року згідно наказу №2-к від 06.11.2018 р.,

ОСОБА_7 прийнятий на роботу ФОП ОСОБА_1 . 12.10.2018 року згідно наказу № 1-к від 11.10.2018

ОСОБА_3 (стажер, при цьому ФОП ОСОБА_1 не надано жодного документа щодо підтвердження проходження стажування даним працівником),

ОСОБА_4 (стажер, при цьому ФОП ОСОБА_1 не надано підтверджуючих документів),

ОСОБА_5 (стажер, документів ФОП ОСОБА_1 щоб підтвердження даного факту не надано).

Відповідач зазначає, що при проведенні інспекційного відвідування всі працівники (окрім ОСОБА_5 ) були одягнені у спеціальний фірмовий одяг з логотипом магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та мали доступ до технічного приміщення магазину.

Інспекторами праці встановлено, що всі працівники виконують трудові функції в приміщенні магазину де здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 .

Робочий час встановлено відповідно до графіку.

Робота має систематичний характер, виконується в трудовому колективі під керівництвом відповідальних осіб ФОП ОСОБА_1 .

Зазначені факти є ознаками трудових відносин.

Відповідач додає, що на момент проведенні інспекційного відвідування в магазині перебували три жінки, на вимогу інспектора праці відмовилися представитися та відповідати на питання. Дані особи мали доступ до технічного приміщення магазину ФОП ОСОБА_1 заходили за стійку магазину та спілкувалися з персоналом магазину. У порушення вимог частини 1 ст. 24 КЗпП України роботодавець ФОП ОСОБА_1 не уклали трудові договори у письмовій формі з трьома працівниками. У порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівники допущено до роботи без укладання трудових договорів, без оформлення наказів чи розпоряджень власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення ДФС про прийняття працівників на роботу.

Надалі зазначається у відзиві на позов, що першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Київській області Андрієнком В.С. було винесено Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 19.02.2019 на суму 375 570 грн.

Звертається увага, що ст. 265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення вимог трудового законодавства. Так, у абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП вказано, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) та виплата заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника щодо якого скоєно порушення. Як зазначено у Постанові, дата набрання законної сили до 02.03.2019», а «строк пред`явлення до виконання до 19.05.2019». Головним управлінням, згідно листа від 03.05.2019 №44/2/19/6967 на адресу Дарницького районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві направлено оригінал рішення.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою судді від 21.02.2020 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з наявними недоліками.

Ухвалою від 18.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Встановлені судом обставини.

Так, позивач, ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), з 28.09.2018 до 05.12.2019 був зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця.

Заявлені види діяльності: 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний); 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами; 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет.

Учасниками справи не заперечується та не спростовується факт здійснення позивачем у період проведення перевірки господарської діяльності за адресом: АДРЕСА_2 (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ТЦ «Олімпійський »).

15.01.2019 складено направлення на проведення інспекційного відвідування № 72. Копія отримана ОСОБА_6 , прийнятим на роботу ФОП ОСОБА_1 . 07.11.2018 року згідно наказу №2-к від 06.11.2018 р.

16.01.2019 сформована вимога про надання документів від 16.01.2019, яка отримана тією ж особою.

Вказані документи були надані 17.01.2019 (т.1, а.с. 195).

17.01.2019 складено акт інспекційного відвідування. Як вже зазначалося власне позивачем та вбачається з Акту документи були надані представником позивача Саад Амер за довіреністю № 1 від 10.01.2019.

Як зазначалося і у відзиві, в Акті також зазначається, що під час проведення інспекційного відвідування 16.01.2019 р. виявлено п`ять працівників, які виконували роботу з консультування та продажу товарів в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме: ОСОБА_6 , прийнятий на роботу ФОП ОСОБА_1 . 07.11.2018 року згідно наказу №2-к від 06.11.2018 р., ОСОБА_7 прийнятий на роботу ФОП ОСОБА_1 . 12.10.2018 року згідно наказу № 1-к від 11.10.2018, ОСОБА_3 (стажер, при цьому ФОП ОСОБА_1 не надано жодного документа щодо підтвердження проходження стажування даним працівником), ОСОБА_4 (стажер, при цьому ФОП ОСОБА_1 не надано підтверджуючих документів), ОСОБА_5 (стажер, документів ФОП ОСОБА_1 щоб підтвердження даного факту не надано).

При проведенні інспекційного відвідування всі працівники (окрім ОСОБА_5 ) були одягнені у спеціальний фірмовий одяг з логотипом магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та мали доступ до технічного приміщення магазину. Встановлено, що всі працівники виконують трудові функції в приміщенні магазину де здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 . Дані обставини, як зазначено в Акті, зафіксовані засобами відео фіксації.

Робочий час встановлено відповідно до графіку. Робота має систематичний характер, виконується в трудовому колективі під керівництвом відповідальних осіб ФОП ОСОБА_1 .

Будь-яких документів, які б свідчили про характер діяльності трьох осіб - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , не надано. Зазначені факти є прямими ознаками трудових відносин.

Зазначається, що у приміщенні перебували ще три жінки, які мали доступ до приміщень магазину, заходили за стійку продавця, спілкувались з персоналом, однак не представились. Наведене також зафіксовано засолами відео фіксації.

Відтак, відповідачем зроблено висновок щодо порушення ч. 1 ст. 21 та ч. 1 ст. 24 КЗпП України - трудові відносини не укладено з 3 працівниками, їх допущено до роботи без укладання трудового договору.

Акт отримано позивачем 21.01.2019, що підтверджується змістом запиту адвоката позивача до відповідача.

19.02.2020 прийнято оскаржувану постанову на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Відмітка про надіслання постанови позивачу - відсутня.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

У свою чергу, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю визначалась постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою затверджений Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №295). Однак, відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі № 826/8917/17 визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року N 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

У взаємозв`язку з наведеним, слід додати, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У свою чергу, частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У даному випадку, не дивлячись на те, що ухвалою про відкриття провадження у справі у відповідача витребовувались копії усіх матеріалів, на підставі яких прийнято таку постанову, а також докази надіслання/вручення постанови про накладення штрафу позивачу, відповідачем так і не надано під час розгляду справи доказів на підтвердження висновків, викладених в акті інспекційного відвідування.

Зокрема, відсутні будь-які пояснення осіб, які за висновком відповідача перебувають у трудових відносинах з позивачем без оформлення вказаних відносин. Не надано результатів відео-фіксації, на які відповідач посилається в акті, у відзиві на позов. Не надано також і будь-яких відомостей щодо місцезнаходження вказаних осіб, персоніфікованих даних, які б дозволяли викликати цих осіб до суду та допитати вказаних осіб в якості свідків. Не наведено навіть обставин, які б у сукупності могли свідчити, що відносини, які складися між згаданими фізичними особами та позивачем є трудовими (наявність графіку роботи, виконання правил трудового внутрішнього розпорядку, посадової інструкції, відомостей щодо наявності права на відпустку, постійність виконання певних функцій, наявність робочого місця тощо).

В контексті останнього відповідачем під час прийняття спірного рішення не надано оцінки умовам договору від 05.12.2018, укладеним між позивачем та ТОВ «Діскаунтер», відносно направлення вказаним товариством до позивача вищезгаданих фізичних осіб з метою надання інформаційно-консультативних послуг з навчання персоналу з продажу.

Між тим, основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності.

За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик. При цьому, - не вноситься запис у трудову книжку; розмір винагороди визначається у договорі і не залежить від мінімальної зарплати; соціальні гарантії надаються тільки тоді, коли виконавець самостійно проводить відрахування до соціальних фондів; трудові гарантії не надаються.

Трудовий же договір, це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства.

Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. При цьому, передбачені соціальні гарантії - оплата періоду непрацездатності, допомоги по безробіттю, відпустки. Надається оплачувана щорічна відпустка, виплати на відрядження тощо.

Відтак, в порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем під час розгляду справи не доведено перед судом перебування вищезгаданих фізичних осіб у трудових відносинах з позивачем, на підтвердження останнього не надано належних та допустимих доказів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про недоведеність з боку відповідача законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, що зумовлює висновок про протиправність спірного рішення та наявність правових підстав для його скасування.

Відтак, позов підлягає задоволенню.

В силу вимог ст. 139 КАС України на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір у розмірі 3755,70 грн., сплачений за квитанцією від 13.02.2020 № 13-229811/1 840,80 грн. (оригінал у справі) та за квитанцією № ПН3544 від 05.03.2020 на суму 2914,90 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статей 2, 5 - 11, 14, 19, 72 77, 90, 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 19.02.2019 № КВ72/1521/АВ/П/ТД/ФС-118, прийняту Головним управлінням Держпраці у Київській області (04060, м. Київ, вул. Вавілових, 10, код ЄДР: 39794214), про накладення на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) штрафу у розмірі 375 570,00 грн.

На відшкодування сплаченого судового збору стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) 3755,70 грн. (три тисячі сімсот п`ятдесят п`ять грн. 70 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області (04060, м. Київ, вул. Вавілових, 10, код ЄДР: 39794214).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.А. Кармазін