Справа № 160/9921/19
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № 160/9921/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 р. у справі № 160/9921/19

за позовом ОСОБА_2

до Департаменту соціальної політики Дніпровської міської ради,

третя особа: ОСОБА_1 ,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач 11.10.2019 року звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Департаменту соціальної політики Дніпровської міської ради, у якій просила визнати неправомірною бездіяльність в частині відмови їй та її малолітній доньці ОСОБА_3 на виділення частини щомісячної матеріальної допомоги сім`ям учасників антитерористичної операції, які загинули або померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції; зобов`язати Департамент соціальної політики Дніпровської міської ради розглянути повторно заяву від 01.04.2019 року вх. № К_16882/1 щодо виділення окремих частин щомісячної матеріальної допомоги з визначенням позивача у якості отримувача її частини та частини її доньки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є дружиною ОСОБА_4 , який загинув під час проведення антитерористичної операції. У травні 2016 року позивачем було подано спільну заяву з матір`ю чоловіка - ОСОБА_1 про надання щомісячної матеріальної допомоги, у зв`язку із загибеллю чоловіка, у якій надала згоду на виплату належної їй частини матеріальної допомоги - ОСОБА_1 . З 2017 року спілкування з матір`ю чоловіка припинилось, у зв`язку із чим позивач звернулась до Дніпровської міської ради із заявою про виділення її частки та частки її доньки від загальної суми матеріальної допомоги, що надається родині ОСОБА_1 , однак відповідач рішенням від 10.04.2019 року № Л-2778/1 відмовив у виділення частки, посилаючись на те, що вказане питання повинно вирішуватись судом.

Суд першої інстанції позов задовольнив повністю. Визнав протиправними дії Департаменту соціальної політики Дніпровської міської ради щодо відмови у виділенні частки щомісячної матеріальної допомоги сім`ям учасників антитерористичної операції, які загинули або померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання на підставі заяви позивача від 10.04.2019 року № Л-2778/1. Зобов`язав Департамент соціальної політики Дніпровської міської ради розглянути повторно заяву позивача від 01.04.2019 року вх. № К_16882/1 про виділення окремих частин щомісячної матеріальної допомоги позивачу та її доньці 2009 року народження, з урахуванням висновків суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, третя особа у справі - ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального права та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначила, що судом не надано оцінку тому факту, що позивач відмовилась від отримання щомісячної матеріальної допомоги, а потім звернулась за виділенням частини зазначеної допомоги. Вважає таке рішення суду несправедливим, наводячи свої доводи щодо майнових інтересів членів сім`ї.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Сторони правом на відзив не скористалися.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є дружиною ОСОБА_4 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період, який загинув під час участі в антитерористичній операції та має пільги, встановлені законодавством для сімей загиблих ветеранів війни.

Позивач має доньку ОСОБА_3 , 2009 року народження, яка є дитиною ОСОБА_4 та має право на пільги, передбачені пунктом 1 статті 10, статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

01.04.2019 року позивач звернулась до Дніпровського міського голови із заявою вх. №К-16882/1, у якій просила виділити їй та доньці військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період, який загинув під час участі в антитерористичній операції, частини щомісячної матеріальної допомоги сім`ям учасників антитерористичної операції, які загинули або померли внаслідок поранення контузії, каліцтва чи захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції.

Розглянувши заяву Департамент соціальної політики Дніпровської міської ради направив відповідь від 10.04.2019 року № Л-2778/1, у якій відмов у виділенні частини допомоги позивачу та її доньці, із посиланням на те, що після призначення допомоги питання розподілу сум допомоги повинні вирішуватись судом.

Суд першої інстанції вірно застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку надання щомісячної матеріальної допомоги сім`ям учасників антитерористичної операції, які загинули або померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції (далі - Порядок), затвердженого на виконання вимог цього Закону.

Згідно пункту 3 Порядку, право на призначення допомоги мають члени сім`ї загиблого (померлого) учасника АТО, які зареєстровані у м. Дніпрі, про що в паспорті проставлено відповідний штамп із зазначенням адреси реєстрації.

Відповідно до пункту 9 до членів сім`ї загиблого (померлого) учасника АТО належать: один з подружжя, який не одружився вдруге; неповнолітні діти, у тому числі усиновлені учасником АТО до дня загибелі (смерті); батьки (усиновителі); неодружені неповнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства І та ІІ групи або інвалідами І групи.

Пунктом 6 Порядку визначено, що допомога надається одному з членів сім`ї загиблого (померлого) учасника АТО на підставі спільної заяви членів сім`ї. На всіх членів сім`ї, які мають право на отримання допомоги, за їх згодою здійснюється одна спільна виплата. За заявою члена сім`ї, із загальної суми допомоги може бути виділено його частку, яка виплачується окремо (з місяця, наступного за місяцем звернення).

Згідно пункту 7 Порядку, у разі коли після отримання призначення допомоги за її одержанням звертаються інші члени сім`ї загиблого (померлого) учасника АТО, питання розподілу суми допомоги вирішуються за взаємною згодою сім`ї або в судовому порядку.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення, виходив з положень п. 6 Порядку, та зазначив, що системний аналіз норм Порядку дає підстави для висновку, що для кожного члена сім`ї якому призначена допомога, може бути виділена частина, яка повинна виплачуватись окремо, на підставі його заяви. Вирішення судом питання про розподіл суми допомоги необхідно лише у разі, коли за одержанням допомоги звернувся член сім`ї загиблого (померлого) учасника АТО, якому допомога не призначалась, після її призначення іншим членам сім`ї. Втім, зазначені висновки суду не відповідають обставинам справи.

Так, у заяві, поданій позивачем на ім`я міського голови 01.04.2019 року (а.с. 19), зазначено, що 18.05.2016 року нею разом з матір`ю ОСОБА_4 - ОСОБА_1 було подано спільну заяву про надання щомісячної матеріальної допомоги, відповідно до якої позивач від свого імені і від імені малолітньої доньки відмовилась від отримання матеріальної допомоги на користь ОСОБА_1 .

З цього слід, що допомога була призначена лише ОСОБА_1 , а не одна виплата на всіх членів сім`ї.

За таких обставин, у разі відсутності взаємної згоди на розподіл призначеної допомоги, відповідно до п. 7 Порядку спір вирішується у судовому порядку.

При цьому слід зазначити, що такий спір вирішується за правилами цивільного судочинства, оскільки поряд з органом, що розглядає звернення про призначення допомоги, відповідачем має бути член сім`ї, якому така допомога виплачується, адже цей спір стосується безпосередньо його майнового права.

Разом з тим, з відповіді відповідача від 10.04.2019 року № К-277б/н про розгляд звернення ОСОБА_2 не зрозуміло, чи дійсно раніше позивач відмовилась від отримання допомоги; чи дійсно за заявою позивача № 42/857 від 07.07.2016 року було призначено допомогу лише на користь ОСОБА_1 ; не відображені реквізити цього рішення, підстави його прийняття.

За таких умов, колегія суддів вважає, що висновок суду про необхідність повторного розгляду заяви є правильним, але такий розгляд вимагає надання оцінки вищезазначеним обставинам.

Згідно ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин слід змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, задовольнивши частково апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 р. у справі № 160/9921/19 змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 13.10.2020 р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко