Справа № 1340/6035/18
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/6035/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року зал судових засідань № 11

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А. Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушика Й.-Д. М.,

позивача ОСОБА_1 ,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Пустомитівської районної державної адміністрації у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору товариство з обмеженою відповідальністю ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ про зобов`язання відшкодувати витрати на оплату,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Пустомитівської державної районної адміністрації у Львівській області , місцезнаходження: 81100, Львівська обл., м. Пустомити, вул. Грушевського, 11 (далі відповідач), в якому просив зобов`язати Управління соціального захисту населення Пустомитівської державної районної адміністрації у Львівській області відшкодувати витрати на оплату житлово-комунальних послуг на 2016-2019 опалювальний період у повному обсязі.

Львівський окружний адміністративний суд ухвалою від 04.03.2019 закрив провадження у справі.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 25.04.2019 ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 залишив без змін.

Верховний Суд ухвалою від 03.07.2019 справу № 1340/6035/18 передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 18.03.2020 ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2019 у справі № 1340/6035/18 скасувала, а справу направила до суду першої інстанції для продовження розгляду. У вказаній ухвалі зазначено, що спірні правовідносини у справі виникли у зв`язку із незгодою позивача з рішенням відповідача, яким йому відмовлено у призначенні субсидії з 1 жовтня 2018 року для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Матеріали справи надійшли до суду 23.04.2020.

Ухвалою від 27.04.2020 суддя прийняв справу до провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач призначив позивачу субсидію не в межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами (далі - соціальні норми), визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» та безпідставно відмовив у призначенні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за період 2018-2019 роки.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву від 28.01.2019 проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що позивачу не призначено житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01.10.2018 у зв`язку з тим, що його дохід за період з січня 2018 по червень 2018 менший від мінімальної заробітної плати / не сплачено ЄСВ.

У запереченнях на відзив позивач вказав ті ж аргументи, що й позовній заяві.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити повністю.

У судове засіданні відповідач явку представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про розгляд справи без участі його представника до суду не надходило.

Заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачу призначена субсидія на опалювальний період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року на дві особи, виходячи з соціальних норм 456,46 куб. м газу на опалення та 18 куб. м газу на газову плиту.

З жовтня 2016 року по квітень 2017 року позивачу призначено субсидію на дві особи, виходячи із соціальної норми на опалення 277,66 куб. м. газу та 14,20 куб. м. газу на газову плиту. Оскільки позивач не звертався до управління соціального захисту населення з новою відповідною заявою та декларацією про доходи і витрати щодо трьох осіб, йому призначена субсидія на двох осіб.

На період з жовтня 2017 року по квітень 2018 рік позивачу призначена субсидія вже на трьох осіб за соціальними нормами на опалення 205,02 куб. м. газу та на газову плиту 16,20 куб. м газу. З листопада 2017 року щомісячна соціальна норма на трьох осіб на опалення на газову плиту становила 397,23 та 16,20 куб. м газу відповідно.

Позивач надіслав на адресу відповідача заяву про призначення житлової субсидії від 11.09.2018 № 4-3521 та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії.

Позивач надіслав на адресу відповідача заяву про призначення житлової субсидії від 08.11.2018 № 4-8206 та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії.

Відповідач прийняв рішення про припинення житлової субсидії позивачу, згідно з протоколами від 22.10.2018 №20, від 23.11.2018 №22 засідання комісії райдержадміністрації для визначення права на призначення житлових субсидій та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в особливих випадках з врахуванням конкретних обставин, що склалися.

Відповідач надіслав позивачу повідомлення про те, що субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг не призначено з 01.10.2018 у зв`язку з тим, що дохід менший від мінімальної заробітної плати / не сплачено ЄСВ.

Вважаючи рішення відповідача про відмову у призначенні житлової субсидії протиправними, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

У цій справі спірні правовідносини виникли у зв`язку із незгодою позивача з рішеннями відповідача, якими йому відмовлено у призначенні субсидії з 1 жовтня 2018 року для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III (далі Закон України № 2017-III).

Відповідно до статті 5 Закону України № 2017-III державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Згідно із Законом України № 2017-III до державних соціальних нормативів належать, в тому числі, соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам.

Приписами пункту 7 частини першої статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 19.11.2017 № 2189-VIII встановлено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належать, зокрема, встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.

Умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій встановлено Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (далі Положення № 848, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2018 № 841, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1 Положення №848 житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою громадянам - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком. Отримання житлових субсидій не пов`язане і не тягне за собою зміни форми власності житла.

Пунктом 4 Положення №848 встановлено, що житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, визначеного в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 3 пункту 6 Положення №848 житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді:

- за інформацією ДФС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або

- нарахований середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або

- ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадків, коли наявна заборгованість роботодавця із виплати заробітної плати та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за цих осіб).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 7 Положення №848 за наявності умов, зазначених у пункті 6 вказаного Положення, житлову субсидію може бути призначено за рішенням комісії виходячи з конкретних обставин, що склалися, крім випадків, зазначених у підпунктах 1 (за винятком житлових приміщень (будинків), на які оформлено два і більше окремі особові рахунки, за умови, що опалювальна площа частини житлового приміщення кожного домогосподарства, на яку призначається субсидія, не перевищує 120 кв. метрів для квартири, 200 кв. метрів для індивідуального будинку) і 7 пункту 6 зазначеного Положення. Рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії в таких випадках приймається комісією на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

В абзаці першому пункту 8 Положення №848 встановлено, що житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку).

За правилами пункту 13 Положення №848 для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання):

- заяву про призначення житлової субсидії за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява);

- декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);

- довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

- договір найму (оренди) житла (у разі наявності).

Як встановив суд, позивач звертався до відповідача із заявами про призначення житлової субсидії від 11.09.2018 № 4-3521, від 08.11.2018 № 4-8206, до яких долучав декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії.

В абзаці двадцять другому пункту 14 Положення №848 вказано, що структурним підрозділом з питань соціального захисту населення протягом 10 календарних днів з дня подання зазначених документів приймається рішення про:

- призначення житлової субсидії;

- відмову в призначенні житлової субсидії;

- подання документів на розгляд комісії.

У разі прийняття рішення про відмову у призначенні житлової субсидії структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє заявнику про прийняте рішення протягом трьох календарних днів з дня його прийняття. При цьому структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує заявника про прийняте рішення в паперовому вигляді з врученням відповідного повідомлення під особистий підпис із зазначенням причин відмови і порядку оскарження прийнятого рішення.

Як встановив суд, відповідач прийняв рішення про припинення житлової субсидії позивачу, згідно з протоколами від 22.10.2018 №20, від 23.11.2018 №22 засідання комісії райдержадміністрації для визначення права на призначення житлових субсидій та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в особливих випадках з врахуванням конкретних обставин, що склалися.

Відповідач надіслав позивачу повідомлення про те, що субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг не призначено з 01.10.2018 у зв`язку з тим, що дохід менший від мінімальної заробітної плати / не сплачено ЄСВ.

В цьому контексті суд зауважує, що відповідач не надав жодних доказів на підставі чого прийнято рішення про відмову у призначенні житлової субсидії, згідно з протоколами від 22.10.2018 №20, від 23.11.2018 №22.

Більше того, відповідач не надав доказів надсилання позивачу повідомлення про те, що субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг не призначено з 01.11.2018.

Суд також зазначає, що відповідно до пункту 7 Положення № 848 за наявності умов, зазначених у пункті 6 вказаного Положення, житлову субсидію може бути призначено за рішенням комісії виходячи з конкретних обставин, що склалися, крім випадків, зазначених у підпунктах 1 (за винятком житлових приміщень (будинків), на які оформлено два і більше окремі особові рахунки, за умови, що опалювальна площа частини житлового приміщення кожного домогосподарства, на яку призначається субсидія, не перевищує 120 кв. метрів для квартири, 200 кв. метрів для індивідуального будинку) і 7 пункту 6 такого Положення. Рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії в таких випадках приймається комісією на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

Суд встановив, що у деклараціях про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, доданих до заяв про призначення житлової субсидії позивач вказав, що опалювана площа становить 120 кв. метрів.

Суд вказує на те, що відповідач при прийнятті оскаржених рішень не врахував конкретних обставин для прийняття рішення у відповідності до пункту 7 Положення №848, а саме те, що позивач зазначає, що його визнано банкрутом, що, в свою чергу, свідчить про неповноту таких рішень.

З огляду на викладене, суд, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Пустомитівської районної державної адміністрації у Львівській області про припинення житлової субсидії ОСОБА_1 , згідно з протоколами від 22.10.2018 №20, від 23.11.2018 №22 засідання комісії райдержадміністрації для визначення права на призначення житлових субсидій та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в особливих випадках з врахуванням конкретних обставин, що склалися.

Щодо позовної вимоги про відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на 2016-2019 опалювальний період, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої зазначеної статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, Європейський Суд з прав людини у своєму Рішенні від 14.06.2007 по справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» зазначав, що в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання.

Таким чином, у випадку коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення, та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що питання призначення житлової субсидії та відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг є дискреційними повноваженнями відповідача, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути питання призначення житлової субсидії позивачу з жовтня 2018 року, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Львівський окружний адміністративний суд ухвалою від 04.03.2019 закрив провадження у справі та повернув позивачу сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Суд вказує на те, що у матеріалах справи відсутні докази фактичного повернення позивачу вказаної суми судового збору.

Відтак, відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн у разі неповернення з Державного бюджету України, у разі його неповернення з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Пустомитівської районної державної адміністрації у Львівській області про припинення житлової субсидії ОСОБА_1 , згідно з протоколами від 22.10.2018 №20, від 23.11.2018 №22 засідання комісії райдержадміністрації для визначення права на призначення житлових субсидій та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в особливих випадках з врахуванням конкретних обставин, що склалися.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Пустомитівської районної державної адміністрації у Львівській області повторно розглянути питання призначення житлової субсидії ОСОБА_1 з жовтня 2018 року, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Пустомитівської районної державної адміністрації у Львівській області , місцезнаходження: 81100, Львівська обл., м. Пустомити, вул. Грушевського, 11 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп., у разі неповернення з Державного бюджету України.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повну рішення суду складене 12 жовтня 2020 року.

Суддя А.Г. Гулик