Справа № 120/5111/20-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

12 жовтня 2020 р. Справа № 120/5111/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Маслоід Олена Степанівна, розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Вінницької міської МСЕК № 2 Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи Міністерства охорони здоров`я України (вул. 50-річчя Перемоги, б. 49, м. Вінниця, 21000)

про: визнання відмови протиправною, скасування довідки та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Вінницької міської МСЕК № 2 Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи Міністерства охорони здоров`я України (далі - відповідач) про визнання відмови протиправною, скасування довідки та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 28.09.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви (подання до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом).

06.10.2020 року за вх. № 30436 представником позивача через канцелярію суду подано заяву, в якій останній повідомив, що позивач, лише після звернення в червні 2020 року за правничою допомогою до Вінницького місцевого центру надання безоплатної вторинної допомоги та направлення адвокатського запиту до ДУ «ВВК № 86», дізнався про результати обстеження позивача відповідачем, яке відбулось 06.09.2019 року. Крім того, представник позивача зазначає, що результати обстеження позивача документально відповідачем не одразу були оформлені, відповідно позивач не знав про прийняте рішення. Також, наголошує й на тому що, позивач неодноразово усно звертався до посадових осіб ДУ «ВВК № 86» з метою отримання результатів обстеження відповідачем від 06.09.2019 року, проте такі звернення позивача були проігноровані. З огляду на вищезазначене, просить суд поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду та відповідно поновлення строку звернення до суду з даним позовом, суд виходив з наступного.

Особливості строків звернення до адміністративного суду врегульовано ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Зокрема, ч. 1 цієї статті передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним та може бути обмеженим, в тому числі встановленням строків для звернення до суду. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків спрямоване на досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.

Вказаного висновку дійшов Конституційний Суд України у рішенні №17-рп/2011 від 13.12.2011 року, в якому зазначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Крім того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 22 жовтня 1996 року у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" право на доступ до суду, за деяких обставин, також може бути предметом правомірних обмежень, таких як встановлені законом обмежені терміни позовної давності.

Також, розглядаючи справу "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" (рішення від 12.07.2001 року, заява № 42527/98), Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускають з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави.

Аналогічні висновки містяться також у пункті 53 рішення від 08.04.2010 року у справі "Меньшакова проти України" та пункті 57 рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ашинґдейн проти Сплученого Королівства".

У поданій представником позивача заяві про поновлення строку звернення до суду, останній вказує, що позивач власне дізнався про результати обстеження 06.09.2019 року лише після звернення за правничою допомогою до Вінницького місцевого центру надання безоплатної вторинної допомоги у червні 2020 року. Проте, суд критично ставиться до такого твердження з огляду на те, що безпосередньо для підтвердження звернення до ДУ «ВВК № 86» представник позивача надав до суду адвокатський запит від 08.07.2020 року за вих. № 08/07/01, в якому останній просив надати належно засвідчені документи «Відповідь МСЕК про відмову встановлення групи інвалідності засудженому ОСОБА_1 ». Таким чином, з наведеного вбачається, що на момент звернення з адвокатським запитом позивачеві та його представникові було відомо про результати обстеження позивача відповідачем 06.09.2019 року, а саме відмова. Відповідно, існує певна невідповідність між фактичними обставинами справи та доводами, якими представник позивача обґрунтовує поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Також суд критично ставиться до тверджень позивача, що він неодноразово звертався до посадових осіб ДУ «ВВК № 86» з метою отримання результатів обстеження відповідачем 06.09.2019 року, адже вказані обставини не підтверджені жодними доказами.

Не приймає до уваги також суд вказівку представника позивача, що відповідачем не одразу були документально оформлені результати обстеження позивача, оскільки це власне є лише припущенням останнього. Жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано. Крім цього, позивач пройшовши обстеження 06.09.2019 року, усвідомлював про необхідність отримання висновку про результати такого обстеження.

Оцінюючи вказані доводи позивача, суд насамперед зазначає, що причини пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані судом поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення позивача та дійсно пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з позовом.

Такі ж висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №819/1224/15-а, в ухвалі Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у справі № 806/2436/18.

З огляду на наведене доходжу висновку, що обставини, вказані позивачем, не свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку звернення до суду, адже вони не є об`єктивно непереборними, не є такими, що не залежали від волевиявлення позивача, а також не пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 КАС України).

Положення ч. 2 ст. 123 КАС України кореспондують приписам п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, якими передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених ч. 2 ст. 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст.169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

При чому, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. 120, 122, 123, 160, 161, 169, 171, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вінницької міської МСЕК № 2 Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи Міністерства охорони здоров`я України про визнання відмови протиправною, скасування довідки та зобов`язання вчинити певні дії разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Маслоід Олена Степанівна