Справа № 520/10099/2020
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

12 жовтня 2020 р. Справа № 520/10099/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Кіт С.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про звернення рішення суду до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява від позивача про звернення рішення до негайного виконання та видачу виконавчого листа, в якій заявник просить суд постановити ухвалу про звернення до негайного виконання рішення від 05.10.2020 у адміністративній справі №520/10099/2020 у межах суми стягнення за один місяць та видати виконавчий лист.

В обґрунтування заяви позивач посилається на положення п.1, 2 ч.1, п.1 ч.2 ст.371 КАС України, якими передбачено негайне виконання рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць. У зв`язку з задоволенням позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за кожен місяць починаючи з квітня 2006 року по грудень 2015 року та за 55 днів невикористаної відпустки по 08.09.2016 року, просить звернути рішення суду до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

В судовому засіданні позивач вказану заяву підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

За приписами ч. 3 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає заяву про звернення рішення до негайного виконання в триденний строк у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає судовому розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заяву позивача про звернення рішення до негайного виконання та видачу виконавчого листа, суд встановив наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 у справі №520/10099/2020 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про стягнення заробітної плати.

Зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за кожен місяць починаючи з квітня 2006 року по грудень 2015 року та за 55 днів невикористаної відпустки по 08.09.2016 року згідно Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Згідно із ч. 1 ст. 243 КАС України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 244 КАС України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про:

1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць;

2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць;

3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби;

4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності;

5) уточнення списку виборців;

6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань;

7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення:

1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті;

2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства;

4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

При цьому слід враховувати, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту наведених статей вбачається, що КАС України передбачає можливість негайного виконання судових рішень ще до набрання ними законної сили. Необхідність негайного виконання судових рішень може бути обумовлена різними причинами потреба надати швидкий захист життєво важливим інтересам позивача, публічним чи іншим інтересам, яким може бути заподіяно значної шкоди, якби не було передбачено негайного виконання.

Отже, негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Разом з тим, положеннями КАС України не передбачено негайне виконання всіх судових рішень. Більше того, стаття 371 КАС України передбачає вичерпний перелік судових рішень, які виконуються негайно.

Враховуючи вищезазначене, при вирішення питання чи є підстави допустити негайне виконання рішення суду необхідно встановити, яких саме спірних правовідносин стосується предмет спору та який саме обрано спосіб захисту порушених прав особи.

Як установлено судовим розглядом, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 у справі №520/10099/2020, яке позивач просить звернути до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць, зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за кожен місяць починаючи з квітня 2006 року по грудень 2015 року та за 55 днів невикористаної відпустки по 08.09.2016 року згідно Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Таким чином, зміст позовних вимог позивача, про обґрунтованість яких дійшов суд у рішенні від 05.10.2020, носять зобов`язальний характер по вчиненню дій по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 компенсаційних виплат у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати за рішенням суду.

Приходячи до висновку про відмову у задоволення заяви позивача про звернення до негайного виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 у справі №520/10099/2020, суд зазначає, що за приписами п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що при вирішення питання чи є підстави допустити негайне виконання рішення, суду необхідно встановити чи є присуджені виплати заробітною платою, іншим грошовим утриманням у відносинах публічної служби.

Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно зі ст. 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, суд не залишає поза увагою те, що зазначені вище положення ст. ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України, входять до Глави VII Кодексу - Оплата праці. Таким чином, приписи ст. ст. 116, 117 Кодексу, поширюються та встановлюють обов`язок для роботодавця виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, у разі допущення з їх вини затримки у здійсненні виплат, що пов`язані саме з оплатою праці та не врегульовують порядок виплати компенсації втрати частини доходів.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. (ст. 94 Кодексу законів про працю України).

Згідно з положеннями ст. ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

У свою чергу, додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Суд, виходячи з природи компенсації втрати частини доходів, вважає, що така виплата є грошовим вираженням еквіваленту права особи вчасно отримати дохід (у даній справі - заробітну плату), та у свою чергу, жодним чином не пов`язана з оплатою праці (не є заробітною платою та її складовими/додатковими елементами). Дана компенсація має іншу природу походження та призначення у порівнянні з Главою VII - Оплата праці Кодексу законів про працю України та не пов`язана із виконанням працівником трудової функції.

Важливою обставиною є факт того, що до відносин з компенсації втрати частини доходів взагалі не застосовуються трудове законодавство. Порядок та механізм нарахування та виплати такої врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строку їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Положеннями статті 2 вказаного Закону визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Положеннями пункту 3 Порядку №159 визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення).

З огляду на викладене законодавець розрізняє поняття дохід (до якого належить заробітна плата) та компенсацію за несвоєчасну його виплату і пов`язує їх виключно як причину та наслідок.

Посилання заявника на Інструкцію зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5, відносно того, що суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати віднесені до фонду додаткової заробітної плати (підпункт 2.2.8 пункту 2.2), суд вважає безпідставними, оскільки її завданням є визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об`єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників.

Відповідно до цільового призначення вказаної інструкції, віднесення компенсації працівникам втрати частини заробітної плати до фонду додаткової заробітної плати є суто статистичним питанням.

У тексті інструкції жодним чином не надано визначення компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, та не надано їй оцінки як додатковій заробітній платі, яка в силу Закону України "Про оплату праці", є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці та включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Натомість, компенсація втрати частини доходів за своєю правовою природою не є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, що виключає її приналежність до основної або додаткової заробітної плати. Також суд не знаходить підстав для віднесення компенсації втрати частини доходів до заохочувальних виплат.

З урахуванням того, що суд не здійснював присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у рішенні від 05.10.2020 у справі №520/10099/2020, заяву позивача слід залишити без задоволення.

Оскільки, рішення суду від 05.10.2020 у справі №520/10099/2020 не підлягає зверненню до негайного виконання та не набрало законної сили, підстави для видачі виконавчого листа відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 250, 256, 294, 295, 297, 371 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про звернення рішення суду до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про стягнення заробітної плати - залишити без задоволення.

Ухвала суду за результатами розгляду заяви про звернення рішення до негайного виконання набирає законної сили з моменту проголошення, однак її може бути оскаржено у загальному порядку - протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 13.10.2020.

Суддя О.М. Тітов