Справа № 520/382/20
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 р.Справа № 520/382/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 року (головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., повний текст складено 18.06.20 року) по справі № 520/382/20

за позовом Головного управління ДПС у Харківській області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про накладення арешту на кошти,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Харківській області (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- накласти адміністративний арешт коштів на відкритих рахунках в банках платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), а саме: МФО НОМЕР_2 , ПАТ "Банк Восток", номер рахунку НОМЕР_3 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 позов залишено без задоволення.

ГУ ДПС у Харківській області, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що попереднє підтвердження обґрунтованості арешту майна не є обов`язковою умовою для звернення контролюючого органу з позовом щодо накладення арешту на кошти платника податків. Вказує, що обидва види арешту (майна та коштів) за загальним правилом застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише за процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Також зазначає, що вимогами ст. 94 ПК України не встановлено вимоги щодо обов`язкового звернення контролюючого органу з позовною заявою в межах 96 годин від дати прийняття рішення про накладення адміністративного арешту. Судом першої інстанції не взято до уваги, що зазначений строк встановлений для суду, а не для контролюючого органу.

Натомість, вважає, що податковий орган обґрунтовано звернувся до суду в межах строків, встановлених ст. 122 КАС України про накладення адміністративного арешту коштів платника податків з підстав, передбачених п. 94.2 ст. 94 ПК України .

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - відповідач) не надала відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що до ГУ ДПС у Харківській області надійшла інформація про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

22.11.2019 в.о. начальника ГУ ДПС у Харківській області видано наказ № 2373 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » (РНОКПП НОМЕР_1 )», на підставі якого 26.11.2019 видані направлення на перевірку № 558, № 557(а.с. 13-15).

13.12.2019 посадовими особами контролюючого органу здійснено вихід на перевірку за місцем фактичного провадження діяльності по господарському об`єкту відповідача: АДРЕСА_1 проте представником відповідача Михайловським Р.В. відмовлено в допуску осіб до проведення фактичної перевірки, у зв`язку з чим останніми складено акт відмову в допуску до проведення/відмову від проведення фактичної перевірки №1844/20-40-32-01-08/ НОМЕР_1 , який особисто під підпис наданий представнику ФОП ОСОБА_1 (а.с. 10-12).

За наявності обставин, що визначені п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України, 11.01.2020 ГУ ДПС у Харківській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платників податків ФОП ОСОБА_1 , що перебуває (розміщене, зберігається) за податковою адресою: АДРЕСА_2 та місцем здійснення діяльності: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Також, 11.01.2020 ГУ ДПС у Харківській області звернулося до суду із позовом про накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках ФОП ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган звернувся до суду з позовною заявою без встановленого підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків та того, що на час звернення до суду та розгляду справи, рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна відповідача фактично припинило свою дію, у зв`язку зі спливом 96 годин для визнання арешту обґрунтованим.

Надаючи правову оцінку обставинам зазначеної справи, колегія суддів зазначає наступне.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені ст. 94 ПК України.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно з п. 94.4 ст. 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Відповідно з абз. 2 п.п. 94.6.2 п. 64.6 ст. 94 ПК України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що без встановленого законом підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені п. 94.2 ст. 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Із системного тлумачення положень ст. 94 ПК України колегією суддів не встановлено, що адміністративний арешт коштів платника податків є похідним від адміністративного арешту майна, відмінного від коштів, і може бути застосований судом виключно у випадку існування рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків.

Положення ст. 94 ПК України не визначає послідовності процедур застосування адміністративного арешту майна та адміністративного арешту коштів.

Натомість, положення ст. 94 ПК України викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених п. 94.2 ст. 94 ПК України, та не залежить від наявності рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 27.11.2018 по справі № 820/1929/17.

Таким чином, посилання суду першої інстанції на відсутність рішення про застосування адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 як на підставу для відмови у задоволенні позовної вимоги про накладення арешту на кошти відповідача є необґрунтованими.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не наведено висновків щодо неможливості застосування арешту коштів платника податків за відсутності адміністративного арешту майна з одних й тих самих підстав.

Крім того, висновки суду першої інстанції щодо застосування до вимог позивача 96 годин для накладення арешту на кошти, колегія суддів вважає помилковими, оскільки провадження у справі здійснюється за позовом контролюючого органу за загальною процедурою, а не в порядку ст.283 КАС України з особливостями провадження. Як вбачається з матеріалів справи податковий орган раніше звертався до суду із заявою в порядку ст.283 КАС України, проте ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 така заява повернута заявнику.

Посилання суду першої інстанції на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №820/2312/17, від 15.05.2018 у справі №820/4710/16, від 22.05.2018 у справі №820/2040/17, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 30.01.2019 по справі № 755/10947/17, суди при вирішенні спорів мають враховувати останню правову позицію Верховного Суду.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 став наказ податкового органу від 22.11.2019 № 2373, який не скасований та є чинним.

Під час виходу на перевірку, посадовими особами контролюючого органу пред`явлені направлення на перевірку разом із службовими посвідченнями представнику ФОП ОСОБА_1 , ознайомлено та надано йому копію наказу 22.11.2019.

Представником відповідача відмовлено у допуску посадових осіб позивача до проведення перевірки, проте ні в суді першої ні апеляційної інстанції відповідачем не надано обґрунтованих підстав такого недопуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем доведено належними доказами наявність підстав для накладення арешту на кошти відповідача, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позову.

Разом з тим, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову про застосування арешту коштів на рахунках ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 року по справі № 520/382/20 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Головного управління ДПС у Харківській області задовольнити.

Накласти адміністративний арешт коштів на відкритих рахунках в банках платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), а саме: МФО НОМЕР_2 , ПАТ "Банк Восток", номер рахунку НОМЕР_3 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 13.10.2020 року