Справа № 520/3913/2020
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Рішення

(додаткове)

Іменем України

12 жовтня 2020 року № 520/3913/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські технології будівництва» про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські технології будівництва» (м. Харків, вул. Луганська, 31) до Державної податкової служби України (м. Київ, Львівська площа, 8) про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські технології будівництва» звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому позивач просив зобов`язати Державну фіскальну службу України прийняти та зареєструвати в Єдиному реєстрі розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №52 від 01.10.2018 до податкової накладної №38 від 26.09.2019, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські технології будівництва».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 зазначений адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Державної податкової служби України щодо неприйняття органом податкового контролю рішення про реєстрацію податкової накладної №38 від 26.09.2018, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські технології будівництва». Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №38 від 26.09.2018, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські технології будівництва». В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Державної податкової служби України (, 04053, м.Київ, Львівська площа, 8) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські технології будівництва» () судовий збір у розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні). У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські технології будівництва» про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

02.10.2020 до суду надійшло клопотання позивача, в якому він просить ухвалити додаткове судове рішення, яким зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №52 від 01.10.2018 до податкової накладної №38 від 26.09.2019, складений Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські технології будівництва».

Розглянувши заяву позивача, дослідивши доводи заяви та надані до неї докази, суд дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські технології будівництва» звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому позивач просив зобов`язати Державну фіскальну службу України прийняти та зареєструвати в Єдиному реєстрі розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №52 від 01.10.2018 до податкової накладної №38 від 26.09.2019, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські технології будівництва».

Приймаючи рішення у даній справі, суд стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №52 від 01.10.2018 до податкової накладної №38 від 26.09.2019, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські технології будівництва», зазначив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Аналізуючи дані положення кодексу, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи N R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

За умови, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, адміністративний суд, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Крім того, відповідно до п.п. 19, 20 Порядку № 1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної, при цьому датою реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, нормами Податкового кодексу України та Порядку № 1246 чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної та можливості зазначення дати її реєстрації.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до ст. 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N 475/97-ВР від 17.07.97; Конвенція набула чинності для України 11.09.97.

Відповідно до ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), п.п. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

У спірних правовідносинах, прийняття рішення про задоволення позовної вимоги стосовно зобов`язання відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №52 від 01.10.2018 до податкової накладної №38 від 26.09.2018, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські технології будівництва», є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на викладене, враховуючи те, що судом не вирішено питання щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, суд вважає за необхідне доповнити вказане рішення суду по справі №520/3913/20.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 250, 252, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські технології будівництва» про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські технології будівництва» (м. Харків, вул. Луганська, 31) до Державної податкової служби України (м. Київ, Львівська площа, 8) про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Доповнити резолютивну частину рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 по справі № 520/3913/20 абзацом наступного змісту: «Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №52 від 01.10.2018 до податкової накладної №38 від 26.09.2019, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські технології будівництва».

Додаткове рішенні може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко