Справа № 120/3246/20-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 жовтня 2020 р. Справа № 120/3246/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до першого міського відділу у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до першого міського відділу у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області у якому наголошує на бездіяльності відповідача, що полягає у не наданні вмотивованого рішення стосовно відмови у видачі паспорту, та просить зобов`язати відповідача оформити та видати паспорт громадянина України у формі книжечки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що у зв`язку із зміною прізвища при укладенні шлюбу, звернулась до відповідача із заявою, у якій просила оформити та видати паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, проте відповідачем фактично не було вчинено жодних дій стосовно оформлення чи відмови в оформленні паспорта громадянина України у формі книжечки.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Вказує, що позивач зверталась до суду двічі з ідентичними позовними вимогами, також наголошує на тому, що позивач звернулась до територіального підрозділу з неповним переліком документів, який передбачено тимчасовим порядком. Крім того зауважує, що заяву - звернення позивача розглянуто у визначеному законодавством порядку та строки, за результатом розгляду надано роз`яснення, щодо порядку оформлення паспорту громадянина України.

Окремо заперечує щодо відшкодування коштів на правничу допомогу оскільки позивачем не було долучено до матеріалів справи належних доказів понесених витрат. З вказаних підстав, відповідач вважає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Позивачем надано пояснення на відзив, які кореспондуються із доводами зазначеними у позовній заяві, також долучено докази в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ухвали про відкриття провадження від 15.07.2020 року розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до відомостей зазначених в копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Ленінським ВМВ МВ УМВС України від 07.04.2004 року, паспорт ОСОБА_1 підлягає обміну в місячний строк у зв`язку із зміною прізвища. /а.с. 3/.

Згідно даних зазначених у свідоцтві про шлюб серія НОМЕР_2 , між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, прізвище чоловіка та дружини після державної реєстрації шлюбу вказано: ОСОБА_2 . (а.с. 8).

Позивач 02.06.2020 року звернулась до відповідача із заявою про обмін паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку із зміною прізвища. /а.с. 5/.

13.06.2020 року відповідач у листі № П-408/0511-20/0511/921-20 роз`яснив, що відповідно до порядку оформлення та видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2019 року № 456, необхідно надати повний пакет документів, серед яких має бути рішення суду, яким зобов`язано міграційну службу оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року. (а.с. 6).

Визначаючись стосовно твердження відповідача, що ОСОБА_1 двічі зверталась з ідентичними вимогами, суд звертає увагу на наступне.

У цій справі оскаржується протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень, яка полягає у неприйнятті рішення/нездійсненні юридично значимих і обов`язкових дій на користь заявниці, яка звернулась із заявою від 02.06.2020 року про обмін паспорта громадянина України у зв`язку із зміною прізвища.

Однак за результатом розгляду своєї заяви ОСОБА_1 фактично не отримала бажаний результат стосовно обміну або відмови у обміні паспорту, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Стосовно посилання відповідача на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року у справі № 120/107/20-а, суд звертає увагу, що воно дійсно стосується спору між тими ж сторонами, однак підстава звернення позивача була заява від 29.12.2019 року. Приймаючи рішення у справі № 120/107/20-а, суд прийшов до переконання, що позивачем не надано повного переліку документів для обміну паспорту. Із вказаним рішенням позивач погодилась та не оскаржила його, тому на підставі ч. 2 розділу ІХ Порядку № 456 повторно, 02.06.2020 року звернулась до міграційної служби із необхідним пакетом документів, фактично не отримавши бажаний результат стосовно обміну або відмови у обміні паспорту, реалізувала своє прав на звернення до суду відповідно до ч. 1 статті 5 КАС України.

Враховуючи викладене, суд не бере до уваги зазначене твердження відповідача.

Щодо суті позовних вимог.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із статтею 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" визначено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України та документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус.

До документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України віднесено паспорт громадянина України.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 14 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" форма кожного документа встановлюється цим Законом.

Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету.

Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.

Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання.

Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Згідно з п. 16 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-XII (далі Положення №2503-XII) обмін паспорта провадиться у разі: зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові; встановлення розбіжностей у записах; непридатності для користування.

Відповідно до п. 17 Положення № 2503-XII для обміну паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; паспорт, що підлягає обміну; дві фотокартки розміром 35х45 мм. Для обміну паспорта у зв`язку із зміною (переміною) прізвища, імені чи по батькові або встановленням розбіжностей у записах подаються також документи, що підтверджують ці обставини.

Пунктом 1 постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" від 25.03.2015 року № 302 (далі - Порядку № 302) затверджено зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.

Згідно із п. 2 Порядку № 302 запроваджено із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру: з 1 січня 2016 року оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою № 2503-XII; з 1 листопада 2016 року оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Відповідно до пп. 1 п. 6 Порядку № 302 обмін паспорта здійснюється у разі, зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України "Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України" від 06.06.2016 року № 456 затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (далі - Порядок №456).

Згідно п. 1 Порядку № 456 цей Тимчасовий порядок, розроблений відповідно до Постанови № 302, Постанови № 398, Положення № 2503-XII (в редакції Постанови Верховної Ради України від 23 лютого 2007 року № 719-V), визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 1 розділу VI Порядку № 456 обмін паспорта здійснюється в разі: 1) зміни прізвища, імені, по батькові, дати та/або місця народження; 2) установлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); 3) непридатності паспорта для користування (паспорт/фотокартка має потертості (та/або відсутня її частина), що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, ким виданий паспорт, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження перфорованої серії та номера, що не дає змогу встановити реквізити паспорта, виправлення, підчистки окремих літер у персональних даних/найменуванні органу/штампах/печатках або інші чинники, які впливають на цілісність документа.

Згідно з п. 2 розділу VI Порядку № 456 для обміну паспорта заявник подає: 1) заяву; 2) рішення суду; 3) паспорт, що підлягає обміну; 4) дві (три - у разі одержання паспорта, який обмінюється в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см; 5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита (у разі обміну паспорта у зв`язку із непридатністю для користування) або оригінал документа про звільнення від його сплати; 6) документи, що підтверджують обставини (крім обміну паспорта з причин непридатності його використання), на підставі яких паспорт підлягає обміну. Видані компетентними органами іноземної держави документи, що подаються для оформлення паспорта, засвідчуються в установленому законодавством порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та подаються з перекладом українською мовою, вірність якого засвідчується нотаріально; 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

Таким чином, суд зазначає, що подача заяви та документів для обміну, оформлення і видачі паспорта згідно Порядку № 456 є згодою на обробку персональних даних згідно із Законом України "Про захист персональних даних".

Однак, примушування особи до обміну такого паспорту на паспорт у формі картки або вимога надати відповідного рішення суду, для можливості обміну паспорта, у зв`язку із зміною прізвища, на паспорта громадянина України зразка 1994 року, фактично ускладнює можливості користуватися паспортом у формі книжечки, становить втручання держави в особисте життя особи та не відповідатиме задекларованим правам та свободам особи.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд звертає увагу, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18, провадження № 11-460заі18) визнано протиправними дії Відділу Управління Державної міграційної служби у фактичному примушуванні особи до отримання паспорта у формі ID-картки та у створенні перешкод у отриманні паспорта у формі книжечки.

Велика Палата Верховного Суду констатувала, що норми Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" на відміну від норм Положення № 2503-XII (діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом") не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд зазначає, що позивач наділена правом отримати паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки зразка 1994 року відповідно до Положення № 2503-XII.

На підставі аналізу норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд наголошує, що п. 17 Положення № 2503-XII не містять вимоги про обов`язок надання відповідного рішення суду для обміну та оформлення паспорта у формі книжечки.

Як встановлено з матеріалів справи до заяви про заміну паспорту позивачем долучено: паспорт серії НОМЕР_1 виданий Ленінським ВМВ МВ УМВС України від 07.04.2004 року; копію свідоцтва про шлюб № НОМЕР_3 ; копію довідки про реєстрацію місця проживання; копію відмови від коду фізичної особи (відповідна відмітка також зроблена у паспорті); дві фотокартки; заява про надання реквізитів для оплати державного мита.

Із зазначеного слідує, що позивачем дотримано норм Положення № 2503-XII, та надано повний перелік документів для видачі/обміну паспорта.

З підстав чого суд приходить до висновку, що твердження відповідача відносно не надання повного переліку документів заявницею є безпідставним та необґрунтованим, оскільки ні у відповіді на звернення заявниці, ні у відзиві на адміністративний позов управління не конкретизує, якого саме документу не було надано заявницею до заяви від 02.06.2020 року.

Також з вказаного слідує, що надавши лише консультації у обміні паспорта, у зв`язку із зміною прізвища, на паспорт у формі книжечки, відповідачем не було дотримано норм розділу ІХ порядку № 456, на який він сам же й посилається, в частині з`ясування обставини, що заявницею не було надано усіх необхідних документів до заяви про обмін паспорту. Управління зобов`язане прийняти рішення про відмову в оформленні та видачі паспорту, яка доводиться до відома заявника протягом п`яти робочих днів з дня його прийняття, та у якому також зазначаються підстави відмови.

Вказані обставини дають змогу дійти висновку про вчинення протиправної бездіяльності першого міського відділу у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області що полягає у неналежному прийнятті рішення відносно обміну паспорта громадянина України у формі книжечки.

Окремо суд звертає увагу, що відсутність відповідного рішення суду, яким зобов`язано міграційну службу оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, порушує право позивача отримати паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки зразка 1994 року відповідно до Положення № 2503-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд дійшов висновку, про протиправну бездіяльність відповідача, оскільки у п. 17 Постанови № 2503-ХІІ не визначено обов`язку надання заявником відповідного рішення суду для обміну та оформлення паспорта у формі книжечки внаслідок зміни прізвища, ненадання вмотивованого рішення щодо відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки з підстав зміни відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. №2503-ХІІ.

В той же час, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача не передавати будь-які дані про ОСОБА_1 до Єдиного державного демографічного реєстру, формування (присвоєння) унікального номера запису в Реєстрі і використання будь-яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, при видачі позивачці паспорта у формі, визначеній Положенням про паспорт № 2503-ХІІ, не передбачено внесення даних особи до Єдиного державного демографічного реєстру.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 року у зразковій справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18)

З вказаних підстав суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та приймає рішення про їх часткове задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положення ч. 3, 4 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Приписами п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до п. 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що позивач понесла витрати на правову допомогу в сумі 4723 грн, що підтверджується угодою про надання правової допомоги від 06.07.2020 року, актом наданих послуг, квитанцією про оплату за правничу допомогу від 30.07.2020 року про оплату послуг адвоката в сумі 4723 гривень, квитанцією з прибуткового касового ордера № 05 від 30.07.2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, понесені позивачем витрати - сплачений судовій збір та витрати на правову допомогу підлягають частковому стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) до першого міського відділу у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (вул. Івана Миколайчука, 19, м. Вінниця, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність першого міського відділу у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про обмін паспорта громадянина України у формі книжечки, відповідно до положення про паспорт громадянина України затвердженого Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ за заявою ОСОБА_1 від 02.06.2020 року.

Зобов`язати перший міський відділ у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області оформити та видати позивачу паспорт громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 560,53 грн, та витрати на правову допомогу в сумі 3148,66 грн. за рахунок бюджетних асигнувань першого міського відділу у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (вул. Івана Миколайчука, 19, м. Вінниця, ).

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович