Справа № 440/4320/20
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4320/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

11 серпня 2020 року ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (далі-відповідач, Щербанівська сільська рада) про визнання протиправними дій та бездіяльності Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області щодо неналежного та тривалого розгляду упродовж з липня 2018 року по травень 2020 року заяви ОСОБА_1 від 27.07.2018 про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер :00:028:0058; визнання протиправним та скасування рішення 33 сесії 7 скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 26.05.2020 "Про відмову в наданні дозволу на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки", яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою; зобов`язання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області упродовж місяця з дня вступу рішення суду в законну силу розглянути на сесії та прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер :00:028:0058, у власність ОСОБА_1 з земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦПЗ-01.03) на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області; стягнення з Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 17416,40 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 12000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішенням Щербанівської сільської ради тридцять третьої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради від 26.05.2020 "Про відмову в наданні дозволу на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Підставою відмови зазначено те, що рішенням шістнадцятої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради від 13.02.2020 земельну ділянку з кадастровим номером :00:028:0058 вирішено передати в оренду на земельних торгах (аукціоні). Позивач вважає, що проект землеустрою повністю відповідає вимогам законодавства, а тому відповідач згідно з вимогами чинного законодавства може винести лише одне рішення - затвердити проект землеустрою. Вказує, що діями відповідача, які виразилися у тривалому розгляді та неприйнятті рішення про затвердження проекту землеустрою та наданні позивачу у власність земельної ділянки заподіяно ОСОБА_1 матеріальну шкоду, яку позивач оцінив у сумі 17416,40 грн., в тому числі упущена вигода - 11916,40 грн, витрати на виготовлення проекту землеустрою - 5500 грн, а також завдано моральної шкоди на суму 12000 грн.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

16 вересня 2020 року засобами електронного зв`язку до суду надійшов відзив Щербанівської сільської ради на позовну заяву, оригінал якого відповідачем подано 16 вересня 2020 року /а.с. 87-90, 92-98/. У відзиві представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на те, що включення у передбаченому законодавством порядку спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, виключає можливість відчуження цієї земельної ділянки її розпорядником (відповідачем) до завершення торгів. Вказував, що позивачем не доведено факту заподіяння йому Щербанівською сільською радою моральних чи фізичних страждань, та не обґрунтовано розмір шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача. Стосовно позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, зауважував, що позивач безпідставно посилається на розмір оплати за оренду земель сільськогосподарського призначення у Полтавській області за паї у 2018 році, оскільки оспорювана земельна ділянка не є паєм, а відповідно і оплата за здачу в оренду вказаної землі не може бути нарахована, як оплата за пай. Також вказував, що дозвіл на розробку проекту землеустрою позивачу видано згідно із наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 12.06.2017 № 5556-СГ, тому Щербанівська сільська рада не може нести відповідальність за шкоду, заподіяну позивачу внаслідок оплати коштів за виконання робіт з виготовлення проекту землеустрою у сумі 5500 грн.

Суд бере до уваги, що у відзиві відповідачем обґрунтовано поважність причин ненадання відзиву із доданими документами у встановлений судом строк.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) /а.с.31-32/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди /а.с.33-34/.

21 вересня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив /а.с. 177-179/, у якій позивач зазначив, що у спірних правовідносинах не йде мова про захист права власності територіальної громади на землю, а про захист права громадянина на отримання у власність землі. Позивач вважає, що відповідачем не надано доказів, що спірна земельна ділянка виставлена на земельні торги, рішення відповідача від 13.03.2019 свідчить лише про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону). Крім того, позивач зауважив, що рішення про затвердження проекту землеустрою за своє правовою природою не є відчуженням, а є безоплатною приватизацією. З огляду на викладене, позивач вважає, що стаття 136 Земельного кодексу України до спірних правовідносин не може застосовуватися, а відповідач намагається затягнути вирішення справи та ухилитися від обов`язку надати йому землю згідно з чинним законодавством. Також, позивач наголошував на обґрунтованості заявленого ним розміру моральної шкоди з огляду на тривалість протиправної поведінки відповідача, значущість порушень та продовження на сьогодні протиправних дій, вказував на правильність розрахунку розміру майнової шкоди.

12 жовтня 2020 року до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, у яких зазначено, що до спірних правовідносин слід застосувати приписи статті 136 Земельного кодексу України щодо неможливості відчуження до завершення торгів земельних ділянок, які включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, а рішення від 13.03.2019 є належним, допустимим та достовірним доказом на підтвердження здійснення відповідачем свого волевиявлення щодо включення спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок права оренди на які виставляються на земельні торги. Зауважено, що безоплатна приватизація є відчуженням майна в розумінні статті 136 Земельного кодексу України /а.с.183-184/.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши заяви по суті справи та наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_1 , що виданий 03.12.1996 Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області /а.с.13/, має статус учасника бойових дій /а.с. 12/.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 12.06.2017 №5556-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" надано дозвіл громадянину ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га сіножатей земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населених пунктів /а.с. 15, 49/.

У 2017 році на замовлення ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ 01.03) за межами населених пунктів на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області /а.с.38-85/. 26.10.2017 земельну ділянку зареєстровано із кадастровим номером :00:028:0058, про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.10.2017 № НВ-017 /а.с. 39/.

30.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до Щербанівської сільської ради із заявою від 27.07.2018 (вх. №02-13/3131) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, яка розташована на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (кадастровий номер :00:028:0058) /а.с. 108/.

До заяви позивач додав проект землеустрою /а.с.116-165/ та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (кадастровий номер :00:028:0058) /а.с.110-114/.

Рішенням п`ятнадцятої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 01.02.2019 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" знято з порядку денного питання щодо розгляду заяв гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 по затвердженню проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Між тим, рішенням шістнадцятої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради від 13.03.2019 "Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)" визначено земельні ділянки комунальної власності орієнтовною площею 468,6057 га, (125 земельних ділянок) за рахунок земель, не наданих у власність чи користування, які розташовані на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, право оренди на яку підлягає продажу на земельних торгах (аукціоні) /а.с. 166-170/, зокрема, до списку ділянок для аукціону включено земельну ділянку з кадастровим номером :00:028:0058 площею 2 га /а.с. 166-170/.

Не погодившись з рішенням п`ятнадцятої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 01.02.2019 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки", ОСОБА_1 27.06.2019 звернувся з позовом до Полтавського окружного адміністративного суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі №440/2282/19, яке набрало законної сили 31.03.2020, позовні вимоги ОСОБА_1 до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення 15 сесії 7 скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 01 лютого 2019 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" в частині зняття з порядку денного питання щодо розгляду заяви гр. ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою з відведення земельної ділянки на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області. Зобов`язано Щербанівську сільську раду Полтавського району Полтавської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 липня 2018 року (вх. №02-13/3131 від 30.07.2018) щодо затвердження проекту землеустрою з відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, яка розташована на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населених пунктів, та прийняти рішення відповідно до статті 118 Земельного кодексу України. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено /а.с. 22-24/.

Розглянувши на виконання рішення суду заяву гр. ОСОБА_1 , від 17.07.2018, керуючись Земельним кодексом України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Законом України "Про Державний земельний кадастр", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", протоколом засідання постійної комісії з питань агропромислового комплексу, регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовища від 22.05.2020 №8 /а.с. 105-107/, та оскільки рішенням шістнадцятої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради від 13.03.2019 вирішено земельну ділянку з кадастровим номером :00:028:0058, передати в оренду на земельних торгах (аукціоні), рішенням тридцять третьої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради від 26.05.2020 "Про відмову в наданні дозволу на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у приватну власність, для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га, яка розташована на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка має кадастровий номер :00:028:0058, у зв`язку з тим, що вказану земельну ділянку рішенням шістнадцятої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради від 13.03.2019 вирішено передати юридичним, фізичним особам в оренду на земельних торгах (аукціоні) /а.с. 17/.

Вважаючи протиправними дії та бездіяльність Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області щодо неналежного та тривалого розгляду упродовж з липня 2018 року по травень 2020 року заяви ОСОБА_1 від 27.07.2018 про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер :00:028:0058, а також не погодившись з рішенням тридцять третьої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 26.05.2020 "Про відмову в наданні дозволу на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки", яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі-ЗК України).

За змістом ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно із пунктом "в" частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом "б" частини першої статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

За приписами частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомою згаданої статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 9 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтею 122 ЗК України.

Частиною 1 статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (надалі-Закон № 280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до частини п`ятої статті 46 Закону № 280/97-ВР сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Частиною 6 статті 186 Земельного кодексу України передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Отже, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать питання затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а відповідно до частини 6 цієї статті - підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до приписів частини першої статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом частин 1, 2 статті 136 ЗК України Організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Частиною 3 статті 136 ЗК передбачено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Зі змісту спірного рішення судом встановлено, що підставою для відмови гр. ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у приватну власність, для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га, яка розташована на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка має кадастровий номер :00:028:0058, в оскаржуваному рішенні зазначено ту обставину, що вказану земельну ділянку рішенням шістнадцятої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради від 13.03.2019 вирішено передати юридичним, фізичним особам в оренду на земельних торгах (аукціоні).

Аналіз приписів статті 136 ЗК України свідчить про те, що в разі віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, ця ділянка не може відчужуватися.

Також, у постанові від 24 вересня 2020 року у справі №805/3195/17-а Верховним Судом сформовано правовий висновок про те, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів, тому вирішальним фактором є включення земельних ділянок до переліку земель, які виставлені на земельні торги.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням шістнадцятої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради від 13.03.2019 "Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)" визначено земельні ділянки комунальної власності орієнтовною площею 468,6057 га, (125 земельних ділянок) за рахунок земель, не наданих у власність чи користування, які розташовані на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, право оренди на яку підлягає продажу на земельних торгах (аукціоні) /а.с. 17, 120-124/, зокрема, до списку ділянок для аукціону включено земельну ділянку з кадастровим номером :00:028:0058 площею 2 га.

Вищенаведене рішення шістнадцятої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради від 13.03.2019 "Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)" є чинним, доказів скасування рішення шістнадцятої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради від 13.03.2019 "Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)" сторонами не надано. Крім того, правомірність рішення шістнадцятої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради від 13.03.2019 позивачем у цій справі не оскаржуєються.

Таким чином, земельна ділянка, щодо затвердження проекту землеустрою на яку позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою, рішенням шістнадцятої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради від 13.03.2019 "Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)" включена до переліку земельних ділянок, права на які підлягають продажу на земельних торгах (аукціоні), що в силу приписів частини 3 статті 136 Земельного кодексу України є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність до завершення торгів.

Суд зазначає, що отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність. Рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є одним з етапів процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом.

Вказаний висновок суду відповідає правовому висновку, сформованому Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.12.2019 у справі №160/4211/19.

Суд відхиляє доводи позивача щодо того, що рішення про затвердження проекту землеустрою не є відчуженням земельної ділянки, оскільки характер приписів частини 9 статті 118 ЗК України свідчить про те, що одночасно із затвердженням проекту землеустрою органом місцевого самоврядування вирішується і передача земельної ділянки у власність.

З урахуванням наведеного, зважаючи на включення обраної позивачем земельної ділянки до переліку земельних ділянок, права на які підлягають продажу на земельних торгах (аукціоні), суд дійшов висновку про правомірність відмови гр. ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у приватну власність, для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га, яка розташована на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка має кадастровий номер :00:028:0058.

Таким чином, оскаржуване у даній справі рішення тридцять третьої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради від 26.05.2020 "Про відмову в наданні дозволу на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що визначені законодавством України, та з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення тридцять третьої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 26.05.2020 "Про відмову в наданні дозволу на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки", яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою, та похідна від неї вимога про зобов`язання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області упродовж місяця з дня вступу рішення суду в законну силу розглянути на сесії та прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер :00:028:0058, у власність ОСОБА_1 з земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦПЗ-01.03) на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області, - необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги про визнання протиправними дій та бездіяльності Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області щодо неналежного та тривалого розгляду упродовж з липня 2018 року по травень 2020 року заяви ОСОБА_1 від 27.07.2018 про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер :00:028:0058 задоволенню не підлягають, оскільки на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі №440/2282/19, яке набрало законної сили 31.03.2020, Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області 26.05.2020 розглянуто заяву гр. ОСОБА_1 від 27.07.2018 та прийнято рішення тридцять третьої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради від 26.05.2020, відтак підстави для визнання бездіяльності відповідача щодо неналежного та тривалого розгляду упродовж з липня 2018 року по травень 2020 року заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою відсутні. Суд зауважує, що у рішенні від 25.02.2020 у справі № 440/2282/19 судом вирішено питання захисту прав позивача у зв`язку із бездіяльністю відповідача щодо не розгляду проекту землеустрою з липня 2018 року і на виконання зазначеного судового рішення відповідачем вчинено відповідні дії.

Щодо позовних вимог про стягнення з Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 17416,40 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 12000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною п`ятою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Відповідно до положень статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пункт 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Суд зауважує, що матеріали справи не дають можливості дійти висновку, що негативні емоції позивача від дій (відповідача) досягли рівня страждання або приниження, які заподіяли моральну шкоду позивачу, не містять обґрунтування розміру заявленої моральної шкоди.

Враховуючи відсутність у матеріалах адміністративної справи достатніх доказів на підтвердження заподіяння позивачеві моральних страждань та причинного зв`язку між діями відповідача і заподіянням моральної шкоди, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову у частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 12000,00 грн.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постановах від 21 лютого 2020 року у справі №363/3520/16-а, від 21 лютого 2020 року у справі №628/3028/16-а та від 15 квітня 2020 року у справі №815/63/18.

Щодо наявності підстав для відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 17416,40 грн, суд дійшов наступних висновків.

Позивачем на обґрунтування наявності матеріальної шкоди у розмірі 17416,40 грн зазначив, що у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача ним понесено витрати на виготовлення проекту землеустрою у розмірі 5500,00 грн та не отримано орендну плату за два роки (з серпня 2018 по серпень 2020 року) у розмірі 11916,40 грн.

За змістом частин 1 та 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Матеріалами справи встановлено, що між ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) укладено договір №017/07-17-ПВ про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВПЦЗ 01.03) із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів, на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області від 07.07.2017 /а.с.26-27/, згідно з пунктом 1.1 якого передбачено, що виконавець зобов`язується виконати з дотриманням вимог законодавства проектно-вишукувальні роботи з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а замовник прийняти та оплатити виконані роботи.

Виконані проектно-вишукувальні роботи з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки було прийнято ОСОБА_1 , що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт до договору №017/07-17-ПВ від 07.07.2017 /а.с.28/.

Оплата виконаних робіт з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки підтверджується квитанцією АТ "Приват-банк" від 12.10.2017 /а.с.29/.

Суд враховує, що загальними умовами настання позадовоговірної відповідальності є: 1) протиправна поведінка особи; 2) наявність шкоди; 3) причинно-наслідковий зв`язко між протиправною поведінкою та настанням шкоди; 4) вина особи.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про правомірність рішення 33 сесії 7 скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 26.05.2020 "Про відмову в наданні дозволу на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки", яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою, що виключає протиправність дій відповідача, а отже, підстави для відшкодування матеріальної шкоди відсутні.

Крім того, відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

А згідно з пунктом "д" частини першої статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Отже, за змістом вказаних приписів Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Однак, позивач не є власником земельної ділянки кадастровий номер :00:028:0058, оскільки вказана земельна ділянка перебуває у комунальній формі власності.

Відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 17416,40 грн задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини справи та враховуючи вищенаведені вище норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочнства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (вул. Центральна, 2, с. Щербані, Полтавський район, Полтавська область, 38750, ідентифікаційний код 24565876) про визнання протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол