Справа № 206/4605/20
Суддя: Маштак К. С.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/4605/20
Провадження № 2-а/206/60/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2020 м. Дніпро

Суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Маштак К.С., перевіривши матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 3 батальйону УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Кондратюка Олександра Анатоліїйовича про скасування постанови серії ЕАМ № 3226819 від 02.10.2020,

ВСТАНОВИВ

08.10.2020 позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано КАС України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов, зокрема ст. ст. 160, 161 КАС України.

Дослідивши адміністративний позов на предмет відповідності зазначеним вище нормам, суддя приходить до висновку про їх порушення.

В порушення п. 1 ч. 5 ст. 160 КАС України позивачем у позовній заяві невірно зазначено найменування суду першої інстанції, до якого подається заява (правильна назва Самарський районний суд м. Дніпропетровська).

В порушення п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві не зазначено адресу електронної пошти сторін.

В порушення п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України позивачем у позовній заяві не зазначено докази, що підтверджують вказані ним обставини.

В порушення п. 7 ч. 5 ст. 160 КАС України позивачем не зазначено відомості про вжиття заходів забезпечення доказів, або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

В порушення п. 8 ч. 5 ст. 160 КАС України позивачем не зазначено інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

В порушення п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України не зазначено власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також, згідно із ч. 8 ст. 160 КАС України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Втім, позивач в порушення ч. 8 ст. 160 КАС України у позовній заяві не зазначив підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

До того ж, суддя вважає за необхідне звернути увагу на правову позицію висловлену в постанові Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020 № 543/775/17.

Так, в постанові Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020 № 543/775/17 зазначено, що за Декретом Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито» (у редакцій, чинній до набрання чинності Законом України № 3674-VI) державне мито справлялося, зокрема, з позовних заяв, заяв (скарг) у справах окремого провадження, з апеляційних скарг на рішення судів і скарг на рішення, що набрали законної сили. Цей нормативний акт не містив положень про сплату державного мита як особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, так і органом (посадовою) особою, яка прийняла таку постанову.

Частиною четвертою статті 288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Аналіз установленого статтею 288 КУпАП права на оскарження постанови державного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення показує, що коло осіб, які мають право оскаржити таке рішення, порядок їх оскарження визначені і діють у редакції Закону України від 24 вересня 2008 року № 586-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

З 11 листопада 2011 року набрав чинності Закон України «Про судовий збір» № 3674-VI. Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин, що є предметом цього перегляду, за подання заяв, скарг до суду, в тому числі у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління, сплачується інший платіж - судовий збір, самостійні правові засади справляння якого, платники, об`єкти та розміри його ставок, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення визначено Законом України № 3674-VI.

Прийняття Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI не обмежує можливість дії чи прийняття у майбутньому законодавчих актів, які визначають пільги щодо сплати судового збору, отже, питання справляння судового збору, крім Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ, може регулюватися іншим законодавством (наприклад, частиною другою статті 239-1 КАС України в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIІI «Про забезпечення права на справедливий суд», згідно з якою за подання і розгляд заяви з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів, судовий збір не сплачується, тоді як у Законі України «Про судовий збір» № 3674-VI такої підстави для звільнення від сплати судового збору немає).

Визначальним у такому випадку є наявність норми, припису про те, що у разі звернення до суду особа не обтяжується обов`язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах при поданні до суду заяви чи скарги.

Відповідно до положень статей 3, 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

З системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові, прийшла до висновку, що за подання до адміністративного суду позовної заяви про оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності справляється судовий збір, який складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зазначена норма КАС України узгоджується з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» розмір такого прожиткового мінімуму визначено у 2102 гривні.

Враховуючи, що позивачем пред`явлено дві позовні вимоги (визнання дій незаконними, скасування постанови) позивачу ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір в сумі 840,80 гривень (2102 х 0,2 x 2).

Сплатити судовий збір необхідно за реквізитами зазначеними на сайті https://sm.dp.court.gov.ua/sud0436/gromadyanam/zbir/.

Як вбачається з позовної заяви та доданих документів, судовий збір позивач не сплатив і відповідного документа не додав, як і документа про підстави звільнення від сплати такого збору.

Тим самим позивач порушив вимоги ч. 8 ст. 160, ч. 3 ст. 161 КАС України.

Суддя також звертає увагу, що частинами 2, 4, 5 ст. 94 КАС України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Частинами першою та другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, поданий адміністративний позов не відповідає вимогам, передбаченим ст. ст. 160, 161 КАС України, а тому відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160, 161, 169, 286 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 3 батальйону УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Кондратюка Олександра Анатоліїйовича про скасування постанови серії ЕАМ № 3226819 від 02.10.2020 - залишити без руху.

Надати позивачу строк 3 дні з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме:

- зазначити у позовній заяві вірне найменування суду першої інстанції, до якого подається позовна заява;

- зазначити у позовній заяві адресу електронної пошти сторін;

- зазначити у позовній заяві докази, що підтверджують вказані позивачем обставини;

- зазначити в позовній заяві відомості про вжиття заходів забезпечення доказів, або позову до подання позовної заяви, якщо такі вживалися або зазначити, що такі не вживалися;

- зазначити в позовній заяві інформацію щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- зазначити в позовній заяві власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- додати до позовної заяви документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання в строк позивачем вимог закону вказаних в ухвалі судді, заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://sm.dp.court.gov.ua.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К.С. Маштак