Справа № 2-а/1970/779/12
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 2-а/1970/779/12 пров. № А/857/4580/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.

за участю секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року у справі № 2-а/1970/779/12 за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області, управління Державної казначейської служби України у м.Тернополі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання бездіяльності протиправною та стягнення надміру сплаченого податку на прибуток підприємств, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2012 року публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулося до суду з позовом до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (правонаступник - ГУ ДПС у Тернопільській області), управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі, третя особа: Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків про визнання бездіяльності протиправною, стягнення надміру сплаченого податку на прибуток підприємств в розмірі 710 896, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що товариство у 2008 році сплачувало консолідований податок на прибуток підприємств за свої відокремлені структурні підрозділи, в тому числі за філію «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Тернопіль» та надміру сплатило до бюджету 766741 грн. Неодноразові звернення до податкового органу із заявами про повернення надміру сплаченого податку на прибуток підприємств, відповідачем залишені без виконання. Тернопільська ОДПІ та філія «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Тернопіль» звірили розрахунки платника з бюджетом, про що склали акт № 27/7/19-020/1 від 31.12.2011 року за даними якого рахується від`ємне сальдо з податку на прибуток, а саме: станом на 01.01.2011 року у сумі 766741 грн. та станом на 12.12.2011 року у сумі 710896 грн.

Тобто, у встановлений законом строк та спосіб звернулися до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області з заявою про повернення надміру сплаченого податку на прибуток, однак останній, всупереч вимог податкового законодавства не вжив передбачених законом заходів, а саме не сформував та не подав до управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі відповідний висновок про повернення платнику наявної суми переплати.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року скасовано постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року та прийнято нову постанову, якою визнано протиправною бездіяльність Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції, що виявилась у невиконанні передбачених законодавством дій, заходів для повернення надміру сплаченого податку на прибуток підприємств Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»; стягнуто з відповідного рахунку Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» суму надміру сплаченого податку на прибуток підприємств у розмірі 710 896 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 травня 2015 року скасовано постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року адміністративний позов задоволено: стягнуто з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промисловий інвестиційний банк" суму надміру сплаченого податку на прибуток підприємств у сумі 710 896,00 грн.; стягнуто з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промисловий інвестиційний банк" судові витрати у розмірі 2 146 грн.

Не погодившись з постановою суду, податковий орган подав апеляційну скаргу, з підстав порушення процесуальних норм.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що переплата з податку на прибуток у розмірі 710 896, 00 грн. в інтегрованій картці платника відсутня, оскільки вже відшкодована позивачу, шляхом зарахування її частини у розмірі 251 846, 20 грн на виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року по справі №826/12630/13-а, а частини у розмірі 459 049, 80 грн в рахунок погашення податкового зобов`язання по декларації від 02.03.2015 №, посилаючись при цьому на лист Головного управління ДФС у Тернопільській області від 09.07.2015 № 129/7/19-00-10-02-10.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове рішення, яким провадження у справі закрити (а.с. 222 224 т.1)

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2016 року змінено постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року по справі №2-а/1970/779/12. Визнано протиправною бездіяльність Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції, що виявилась у невиконанні передбачених законодавством дій, заходів для повернення надміру сплаченого податку на прибуток підприємств Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». Стягнуто з відповідного рахунку Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» суму надмірно сплаченого податку на прибуток підприємств у розмірі 710 896,00 гривень. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» судові витрати із сплати судового збору в сумі 3219,0 гривень.

Постановою Верховного Суду від 27 березня 2020 року скасовано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2016 року. Справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції, вважає його законним та обгрунтованим, а вимоги апеляційної скарги безпідставними.

06 жовтня 2020 року на адресу суду від апелянта повторно надійшло клопотання про відкладення розгляду справи із покликанням на запровадження в Україні карантину.

За результатами розгляду вказаного клопотання колегія суддів ухвалила його відхилити, оскільки поверхневі та загальні покликання на умови карантину зі сторони суб`єкта владних повноважень (апелянта) не можуть вважатися достатньою підставою для відкладення розгляду справи. Також, рекомендація Ради суддів України (лист № 9-рс-186/20 від 16 березня 2020 року) не вказує на припинення судами розгляду справ, а лише встановлює особливий режим судів України, який включає в себе, зокрема, розгляд справ в режимі відеоконференції, по можливості здійснення розгляду справи без участі сторін, в порядку письмового провадження, рекомендацію учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності за наявними у справі матеріалами.

Крім того, колегія суддів зазначає, що справа знаходиться в провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду з 16 квітня 2020 року, апеляційний суд вже відкладав розгляд справи для забезпечення участі сторін в судовому засіданні, в т.ч. і за клопотанням контролюючого органу, який лише в заяві від 06.10.2020 заявив клопотання про відкладення розгляду справи та розгляд справи в режимі відеоконференції, з порушенням ч. 2 ст.195 КАС України.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача (його представників). Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останнім не наведено, клопотань про їх витребування/долучення тощо останнім не заявлено.

У протилежному випадку відкладення розгляду справи без пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя в умовах карантину може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров`я, оскільки вони пов`язані з форс-мажорними обставинами.

Крім того, Європейський суд з прав людини визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі Varela Assalino contre le Portugal (пункт 28, № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права. Європейський суд вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Таким чином, суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи, які не з`явилися, за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, яка просить залишити без змін рішення суду, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що філією «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Тернополі» здійснювались платежі з податку на прибуток: 14.05.2008 на суму 80771 грн, 14.05.2008 на суму 200000 грн, 15.05.2008 на суму 80000 грн, 16.05.2008 на суму 102000 грн, 11.08.2008 на суму 349088 грн, 24.09.2008 на суму 30000 грн, 25.11.2008 на суму 275050 грн, що підтверджується копіями відповідних платіжних доручень (а.с. 12-15, 17, 19 т.1).

У зв`язку з тим, що позивач помилково здійснив переплату з податку на прибуток за 2008 рік, товариство неодноразово зверталося до відповідача з заявами про повернення надміру сплаченого податку, а саме: від 01.04.2011 №729, що отримана Тернопільською ОДПІ 05.04.2011, від 27.04.2011 №891, що отримана Тернопільською ОДПІ 27.04.2011, від 04.05.2011 №923, що отримана Тернопільською ОДПІ 04.05.2011, від 06.06.2011 №1156, що отримана Тернопільською ОДПІ 07.06.2011, від 12.07.2011 №1456, що отримана Тернопільською ОДПІ 12.07.2011, від 02.08.2011 №1694, що отримана Тернопільською ОДПІ 03.08.2011, від 11.11.2011 №2246, що отримана Тернопільською ОДПІ 11.11.2011, від 15.12.2011 №2729, що отримана Тернопільською ОДПІ 15.12.2011 (а.с. 23 30 т.1);

Згідно розрахунків податкових зобов`язань щодо сплати консалідованого податку на прибуток ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" по філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Тернополі» за 11 місяців 2008 року від 11.12.2008 та за 2008 рік від 29.01.2009 податкове зобов`язання з податку на прибуток звітного періоду рахується від`ємним значенням в сумі 766 741 грн.

Згідно акту звірки розрахунків платника з бюджетом за період з 01.01.2011 по 31.12.2011 №27/7/19-020/1 по філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Тернополі» рахується від`ємне сальдо з податку на прибуток станом на 01.01.2011 на суму 766 741 грн, а станом на 31.12.2011 на суму 710 896 грн.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів для повернення надміру сплаченого податку на прибуток підприємств, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив про наявність підстав для стягнення з Державного бюджету України на користь товариства суми надмірно сплаченого податку на прибуток підприємств у сумі 710896,00 грн., з огляду на встановлений факт наявної надмірної сплати позивачем вказаного податку та дотримання платником встановленого ст. 102 ПК України 1 095 денного строку звернення з відповідною заявою, враховуючи, що перша дата сплати суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату є 14.05.2008, а з відповідною заявою про повернення надміру сплаченого податку на прибуток позивач звернувся 05.04.2011, що підтверджується датою на штампі контролюючого органу.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України, тут і надалі в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до вимог пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату (пп. 14.1.115, п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України встановлено, що платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань визначені положеннями ст. 43 ПК України.

Так, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

З аналізу наведених норм вбачається, що умовою повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, окрім відсутності податкового боргу у платника податку незалежно від виду боргу, є воля самого платника податків, яка виражається шляхом подачі до відповідного контролюючого органу заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань.

Як вбачається із матеріалів справи, перша переплата позивачем була здійснена 14 травня 2008 року, а вперше звернувся до відповідача з заявою щодо повернення надміру сплачених грошових зобов`язань, згідно із відміткою про отримання заяви відповідачем - 05 квітня 2011 року, тобто в межень 1095 днів визначених п.102.5 ст.102 Податкового кодексу України.

Щодо доводів апелянта про те, що переплата з податку на прибуток у розмірі 710896,00 грн. в інтегрованій картці платника відсутня, оскільки вже відшкодована позивачу, шляхом зарахування її частини у розмірі 251846, 20 грн на виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року по справі №826/12630/13-а, а частини у розмірі 459049,80 грн в рахунок погашення податкового зобов`язання по декларації від 02.03.2015 №, то такі колегія суддів до уваги не бере, оскільки грошові кошти в сумі 710 896,00 грн., які є предметом даного судового розгляду не мають будь-якого відношення до іншого предмета спору та повернення переплати у іншій справі.

Так, у справі №826/12630/13-а ПАТ «Промінвестбанк» подав позов до ДПІ у м.Житомирі про повернення переплати на суму 797 757,00 грн., який судом задоволено та вказана переплата була повернута на рахунок банку.

Апеляційний суд окремо обумовлює ту обставину, що постановою Верховного Суду від 27.03.2020 року скасувавши постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2016 року покликався на неповноту з`ясування обставин справи і дійшов передчасного висновку, не забезпечив повного і всебічного з`ясування обставин в даній справі, не вжив визначених законодавством заходів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема, судом апеляційної інстанції не надано жодної правової оцінки зазначеним доводам податкового органу, не спростовано та не підтверджено викладених в листі ГУ ДФС у Тернопільській області від 09.07.2015 року № 129/7/19-00-10-02-10, обставин щодо зарахування спірної суми переплати в рахунок погашення зобов`язання позивача.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд в межах своїх повноважень, неодноразово зажадав у податкового органу документальне підтвердження обставин викладених у вищезазначеному листі, однак відповідач таке залишив без належного реагування. Тому суд, відповідно до ч.6 ст.77 КАС України, вирішив справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року у справі № 2-а/1970/779/12, - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 13.10.20