Справа № 290/470/20
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 290/470/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бабич С.В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

08 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ткач В.В.,

представника позивача - Луговського Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 18 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про скасування постанов у справах про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із позовом до Галицької митниці Держмитслужби, в якому просив скасувати постанови відповідача у справах про порушення митних правил № 0665/20900/20 та № 0664/20900/20 від 28 квітня 2020 року, якими ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених частиною четвертою статті 481 Митного кодексу України (перевищення строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на двадцять діб).

В обгрунтування позову представник позивача посилається на порушення процедури розгляду справ про порушення митних правил, за наслідком яких було винесено оскаржувані постанови, а також на ту обставину, що єдиним власником та відповідальною особою за книжкою (карнет) А.Т.А. № UA17/0032/18 від 3 листопада 2018 року та книжкою (карнет) А.Т.А. № UA17/0038/18 від 28 грудня 2018 року являється ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 являється лише перевізником вірених йому товарів. Окрім цього, представник позивача зазначає, що доручення ОСОБА_3 на використання ОСОБА_1 карнету А.Т.А. №UA17/0032/18 від 3 листопада 2018 року та карнету А.Т.А. № UA17/0038/18 від 28 грудня 2018 року не відповідає вимогам Цивільного законодавства, а тому не породжує жодних правових наслідків.

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 18 серпня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 4 січня 2019 року через митний пост "Краковець" Львівської митниці, ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , в митному режимі "тимчасове вивезення" здійснив вивезення меблів для участі у виставці з використанням книжки (карнету) А.Т.А. № UA17/0038/18 від 28 грудня 2018 року.

Згідно пункту F (заява про тимчасове вивезення) карнету А.Т.А. № UA17/0038/18 від 28 грудня 2018 року ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив, що він будучи належним чином уповноваженою на те особою, тимчасово вивозить товари, зазначені у списку 1-15 та зобов"язується зворотньо ввезти ці товари у термін, встановлений митним органом або оформити їхній статус відповідно до законодавства до законодавства країни/митної території тимчасового ввезення. Окрім цього засвідчив, що дані у даному документі є справжніми і повними. Гранична дата безмитного зворотнього ввезення товарів за цим карнетом митним органом визначена до 27 грудня 2019 року.

Також, 4 листопада 2018 року через митний пост "Краковець" Львівської митниці ДФ, ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , в митному режимі "тимчасове вивезення" здійснив вивезення меблів для участі у виставці з використанням книжки (карнету) А.Т.А. № UA17/0032/18 від 3 листопада 2018 року.

Згідно пункту F (заява про тимчасове вивезення) карнету А.Т.А. № UA17/0032/18 від 3 листопада 2018 року ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив, що він будучи належним чином уповноваженою на те особою, тимчасово вивозить товари, зазначені у списку 1-21 та зобов"язується зворотньо ввезти ці товари у термін, встановлений митним органом або оформити їхній статус відповідно до законодавства до законодавства країни/митної території тимчасового ввезення. Окрім цього засвідчив, що дані у даному документі є справжніми і повними. Гранична дата безмитного зворотнього ввезення товарів за цим карнетом митним органом визначена до 2 листопада 2019 року.

Станом на 13 годину 12 хилин 25 лютого 2020 року меблі, що вивозилися ОСОБА_4 за межі митної території України з використанням карнетів А.Т.А. № UA17/0038/18 від 28 грудня 2018 року та А.Т.А. № UA17/0032/18 від 3 листопада 2018 року, на територію України у встановлений митним органом строк не ввезено.

Постановами Галицької митниці Держмитслужби у справах про порушення митних правил № 0665/20900/20 та № 0664/20900/20 від 28 квітня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених частиною четвертою статті 481 Митного кодексу України (перевищення строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на двадцять діб).

Не погоджуючись із даними постановами позивач оскаржив їх до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо накладення на позивача адміністративного стягнення у межах санкції частини 4 статті 481 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, регулюються нормами Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи.

Згідно частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Так, стаття 4 Митного кодексу України містить наступні визначення основних термінів і понять:

декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування;

дозвіл органу доходів і зборів - надання особі органом доходів і зборів усно, письмово (паперовим або електронним документом) чи шляхом проставляння відбитка особистої номерної печатки на супровідних документах (деклараціях, відомостях) права на вчинення певних дій;

експрес-перевізник - перевізник, який з використанням будь-якого виду транспорту здійснює прискорене перевезення міжнародних експрес-відправлень за єдиним транспортним документом (загальні авіанакладні (AWB - airwaybill, MAWB - master airwaybill), CMR, bill of lading (коносамент) тощо), а також забезпечує приймання, обробку, пред`явлення таких відправлень органам доходів і зборів для митного контролю та митного оформлення в місцях їх митного оформлення та видачу одержувачам (повернення відправникам);

митний режим - комплекс взаємопов`язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення;

перевізник - особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України та/або між органами доходів і зборів на території України або є відповідальною за такі перевезення;

повірений - особа, яка діє на підставі договору доручення з експрес-перевізником і здійснює пред`явлення міжнародних експрес-відправлень органу доходів і зборів за місцезнаходженням одержувача (відправника);

уповноважена особа (представник) - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого декларантом, наділена правом вчиняти дії, пов`язані з проведенням митних формальностей, щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта.

Відповідно до частини першої стаття 113 МК України тимчасове вивезення - це митний режим, відповідно до якого українські товари або транспортні засоби комерційного призначення вивозяться за межі митної території України з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реімпорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Частиною шостою статті 114 МК України визначено, що для поміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митний режим тимчасового вивезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна:

1) подати митному органу, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового вивезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового вивезення;

2) у випадках, передбачених законодавством, надати митному органу зобов`язання про реімпорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово вивозяться, у строки, встановлені митним органом;

3) подати митному органу дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове вивезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством.

За заявою особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового вивезення, митний орган надає дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового вивезення щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення будь-якій іншій особі за умови, що така інша особа: відповідає вимогам, встановленим цим Кодексом та бере на себе зобов`язання особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового вивезення (стаття 117 МК України).

Згідно частини 2 статті 459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Пунктом 43 статті 4 МК України визначено, що посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим кодексом, законами та іншими нормативно- правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

Згідно приписів статті 6 Закону України «Про транзит вантажів» транзит вантажів супроводжується товарно-транспортною накладною, складеною мовою міжнародного спілкування. Залежно від обраного виду транспорту такою накладною може бути авіаційна вантажна накладна (Air Waybill), міжнародна автомобільна накладна (CMR), накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (CIM), накладна ЦІМ/УМВС (CIM/SMGS, ЦИМ/СМГС), коносамент (Bill of Lading). Крім цього, транзит вантажів може супроводжуватися (за наявності) рахунком-фактурою (Invoice) або іншим документом, що вказує вартість товару, пакувальним листком (специфікацією), вантажною відомістю (Cargo Manifest), книжкою МДП (Carnet TIR), книжкою ATA (Carnet ATA). При декларуванні транзитних вантажів відповідно до митного законодавства України до органів доходів і зборів подається вантажна митна декларація (ВМД) або накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (CIM), накладна ЦІМ/УМВС (CIM/SMGS, ЦИМ/СМГС), книжка МДП (Carnet TIR), книжка ATA (Carnet ATA), необхідні для здійснення митного контролю.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно пункту F (заява про тимчасове вивезення) карнету А.Т.А. № UA17/0038/18 від 28 грудня 2018 року ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив, що він будучи належним чином уповноваженою на те особою, тимчасово вивозить товари, зазначені у списку 1-15 та зобов"язується зворотньо ввезти ці товари у термін, встановлений митним органом або оформити їхній статус відповідно до законодавства до законодавства країни/митної території тимчасового ввезення. Окрім цього засвідчив, що дані у даному документі є справжніми і повними. Гранична дата безмитного зворотнього ввезення товарів за цим карнетом митним органом визначена до 27 грудня 2019 року.

Згідно пункту F (заява про тимчасове вивезення) карнету А.Т.А. № UA17/0032/18 від 3 листопада 2018 року ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив, що він будучи належним чином уповноваженою на те особою, тимчасово вивозить товари, зазначені у списку 1-21 та зобов"язується зворотньо ввезти ці товари у термін, встановлений митним органом або оформити їхній статус відповідно до законодавства до законодавства країни/митної території тимчасового ввезення. Окрім цього засвідчив, що дані у даному документі є справжніми і повними. Гранична дата безмитного зворотнього ввезення товарів за цим карнетом митним органом визначена до 2 листопада 2019 року.

Вказане свідчить, що саме позивач, а не хто інший, є особою, відповідальною за дотримання митного режиму «тимчасове вивезення» товарів, вивезених відповідно до книжки (карнету) А.Т.А. № UA17/0038/18 від 28 грудня 2018 року у строк до 27 грудня 2019 року та книжки (карнету) А.Т.А. № UA17/0032/18 від 3 листопада 2018 року у строк до 2 листопада 2019 року, оскільки саме він брав перед відповідачем такі зобов"язання.

Частиною 1 статті 486 МК передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 489 МК).

Згідно приписів частини першої, другої статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз досліджених доказів свідчить, що твердження позивача спростовані відповідачем відповідно до положень частини другої статті 77 КАС України.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про правомірність дій відповідача щодо накладення на позивача адміністративного стягнення у межах санкції частини 4 статті 481 КУпАП.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Романівського районного суду Житомирської області від 18 серпня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Матохнюк Д.Б.