Справа № 140/11741/20
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року ЛуцькСправа № 140/11741/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 24.07.2020 про відмову у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми при народженні дитини, на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за заявою матері та зобов`язання призначити ОСОБА_1 допомогу сім`ям з дітьми при народженні дитини, на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2016 року позивачка постійно проживала та працювала в Республіці Казахстан, та в 2019 році, перебуваючи офіційно на території Республіки Казахстан вийшла заміж за громадянина Бразилії - ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки від шлюбу на території Республіки Казахстан народився син ОСОБА_2 , про що посольством України в Республіці Казахстан 17.07.2019 було складено відповідний актовий запис за №5 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 та її чоловік, маючи намір прибути на територію України до спливу строку в дванадцять місяців з моменту народженн дитини, для того щоб подати відповідну заяву до органів соціального захисту населення, для отримання допомоги при народженні дитини, 15.12.2019 придбали авіаквитки на 16.03.2020 для повернення на Україну.

Натомість 11.03.2020 Постановою Кабінету Міністрів України №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» через спалах у світі коронавірусу з 12.03.2020 до 03.04.2020 в Україні був введений карантин. В подальшому, дія карантину урядом була продовжена до 24.04.2020 та відповідно до 11.05.2020, а заходи щодо протидії вірусній інфекції щоразу посилювалися.

Також у зв`язку із світовою пандемією «COVID-19» були скасовані усі авіаперевезення, в тому числі було скасовано рейс за купленими позивачем квитками на 16.03.2020.

В подальшому, першим репатріаційним рейсом з м. Нур - Султан Республіки Казахстан, 11.07.2020 позивачка прибула до України, де відповідно до вимог нормативно - правових актів держави Україна разом із чоловіком та дитиною перебувала на самоізоляції до 15.07.2020, подала документи на ID-картку, яку отримала 22.07.2020.

23.07.2020 позивач, діючи в інтересах малолітньої дитини, подала відповідну заяву встановленого зразка із усіма необхідними підтверджуючими документами до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо виплати допомоги при народженні дитини. Однак, від Департаменту соціальної політики Луцької міської ради надійшов лист від 24.07.2020 про те, що позивач не має права на допомогу при народженні дитини, без посилання на норми закону яким керувався орган соціального захисту населення при прийнятті такого рішення.

Вважає рішення відповідача про відмову у наданні соціальної допомоги позивачу при народженні дитини протиправним, оскільки прямо порушує право її дитини на соціальний захист та суперечить іншим нормативно - правовим актам які приймалися урядом держави України в період дії карантинних заходів пов`язаних із боротьбою поширення «COVID-19».

Так, єдиною підставою для не призначення позивачці допомоги при народженні дитини є її звернення за призначенням такої допомоги пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини, інших підстав для відмови у призначенні такої допомоги не було.

Однак, відповідачем при прийнятті рішення не було враховано, що з метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби «COVID-19», Кабінет Міністрів України 08.04.2020 прийняв постанову №264, якою установлено що на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби «COVID-19», спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 - строк звернення за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьм, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, продовжується на період карантину та один місяць після дати його відміни.

Отже, беручи до уваги необхідність захисту інтересів малолітньої дитини, виходячи із завдань адміністративного судочинства, вважає, що рішення про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини, прийнято відповідачем без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення, у зв`язку із чим є протиправним, та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України).

У відзиві на позов від 09.09.2020 №11.2-8.5/4683/2020 представник відповідача позовні вимоги не визнала, вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Підстави та порядок надання державної допомоги при народженні дитини визначені Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

Згідно з ч. 8 ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та п. 12 Порядку №1751 допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Виключень із вказаних норм законодавством не встановлено.

Таким чином, рішення про відмову у наданні допомоги при народженні дитини від 24.07.2020, винесене посадовими особами Департаменту соціальної політики Луцької міської ради в межах наданих повноважень та на підставі вищезазначених норм законодавства.

З наведених підстав просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з наступних мотивів та підстав.

З позовної заяви вбачається, що громадянка України ОСОБА_1 з 2016 року постійно проживала та працювала в Республіці Казахстан, та в 2019 році на території Республіки Казахстан уклала шлюб з громадянином Бразилії ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , перебуваючи на території Республіки Казахстан народила сина ОСОБА_2 , про що Посольством України в Республіці Казахстан було зроблено відповідний запис та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с.17).

Посольством України в Республіці Казахстан була видана довідка від 17.07.2019 №6154 про те що, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі реєстрації актів про народження Посольства України в Республіці Казахстан зроблено відповідний запис за №5 від 17.07.2019 (а.с.14).

Крім того, Посольством України в Республіці Казахстан видана довідка від 18.07.2019 №6154/36-536-384-19 про те, що ОСОБА_2 зареєстрований громадянином України (а.с.15).

ОСОБА_1 та її чоловік, маючи намір прибути на територію України до спливу строку в дванадцять місяців з моменту народження дитини та подати відповідну заяву до органів соціального захисту населення, для отримання допомоги при народженні дитини придбали авіаквитки на 16.03.2020 для повернення на Україну.

Натомість 11.03.2020 Постановою Кабінету Міністрів України №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» через спалах у світі коронавірусу з 12.03.2020 до 03.04.2020 в Україні був введений карантин. В подальшому дія карантину урядом була продовжена до 24.04.2020, до 11.05.2020 та в подальшому неодноразово продовжувалась. У зв`язку із світовою пандемією «COVID-19» були скасовані усі авіаперевезення, в тому числі і рейс позивачки за купленими квитками на 16.03.2020.

Репатріаційним рейсом з м. Нур - Султан Республіки Казахстан 11.07.2020 позивач прибула до України, де відповідно до вимог нормативно - правових актів держави Україна разом із чоловіком та дитиною перебувала на самоізоляції до 15.07.2020, подала документи на ID-картку, яку отримала 22.07.2020.

23.07.2020, позивач діючи в інтересах малолітньої дитини подала відповідну заяву встановленого зразка з усіма необхідними підтверджуючими документами до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо виплати допомоги при народженні дитини.

Однак, Департаментом соціальної політики Луцької міської ради позивачу надіслано повідомлення від 24.07.2020 про відмову у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми у якому вказано, що позивач не має права на допомогу при народженні дитини (а.с.19).

Позивач, вважаючи, що рішення Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про відмову у наданні соціальної допомоги при народженні дитини є протиправним, та таким, що порушує право її дитини на соціальний захист звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Відповідно до визначення, що міститься в статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

В силу вимог частини 1 статті 13 зазначеного статті 2 Закону України «Про охорону дитинства» з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім`ях держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та іншими законами України.

Згідно частиною 1 статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми: допомога у зв`язку з вагітністю та пологами; допомога при народженні дитини; допомога при усиновленні дитини; допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; допомога на дітей одиноким матерям.

Призначення державної допомоги сім`ям з дітьми при народженні дитини передбачено пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Статтею 6 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», визначено документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров`я або з інших поважних причин не може самостійно зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу. Документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає та здійснює виплату державної допомоги, протягом 10 днів з дня звернення. Про призначення державної допомоги чи про відмову в її наданні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і здійснює виплату державної допомоги сім`ям з дітьми, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

В силу вимог статті 10 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Згідно із частинами 1-3 статті 11 Закону України "Про державну допомогу з дітьми", допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки. Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним.

Частиною 7 статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» встановлено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Статтею 12 зазначеного Закону визначено розмір допомоги при народженні дитини.

Умови призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" визначаються Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751).

Пунктом 2 Порядку № 1751 визначено, що державна допомога сім`ям з дітьми призначається і виплачується: громадянам України; іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають в Україні, а також особам, яких визнано в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту і мають право на державну допомогу на умовах, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", іншими законами або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Призначення і виплата державної допомоги сім`ям з дітьми здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем фактичного проживання заявника.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1751 допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Пунктом 12 Порядку № 1751 визначено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. У разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається.

Як встановлено судом, 17.07.2019 Посольством України в Республіці Казахстан ОСОБА_1 видано свідоцтво про народження дитини ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , на підставі якого відповідно до вимог частин 1-3 статті 11 Закону України "Про державну допомогу з дітьми" призначається допомога батькам при народженні дитини (а.с.17).

23.07.2020 позивач, діючи в інтересах малолітньої дитини, подала відповідну заяву встановленого зразка з свідоцтво про народження дитини ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо виплати допомоги при народженні дитини, однак, відповідачем 24.07.2020 було відмовлено ОСОБА_1 у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми та вказано, що позивач не має права на допомогу при народженні дитини (а.с.19).

Відмова відповідача обґрунтована тим, та не заперечується у поданому до суду відзиві на позов, що звернення за її призначенням надійшло пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини, інших підстав для відмови у призначенні такої допомоги позивачу не було.

Разом з тим, на переконання суду,приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв протиправно та необгрунтовано з огляду на наступне.

11.03.2020 Постановою Кабінету Міністрів України №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» через спалах у світі коронавірусу з 12.03.2020 до 03.04.2020 в Україні був введений карантин. В подальшому з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, дія карантину була продовжена до 24.04.2020, до 11.05.2020, до 22.05.2020, до 31.07.2020 та до 31.10.2020.

У зв`язку із світовою пандемією «COVID-19» були скасовані усі авіаперевезення, в тому числі і рейс позивачки на 16.03.2020.

Враховуючи вищевикладене, позивач мала можливість звернутись до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради з заявою щодо виплати допомоги при народженні дитини лише після повернення на Україну.

Кабінет Міністрів України з метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 прийнято постанову від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги», пунктом 2 частини 1 якої постановлено, що на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2: строк звернення за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьми, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, продовжується на період карантину та один місяць після дати його відміни.

Таким чином, відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано норми постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» та те, що строк звернення за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьми, а саме допомоги при народженні дитини, продовжується на період карантину та один місяць після дати його відміни.

Крім того, в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

З огляду на вищенаведене, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. В даному випадку несвоєчасне звернення батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постановах від 14.02.2018 у справі №591/610/16-а.

При цьому, передбачене ч. 7 ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та п.12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751, положення, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини, не дає підстав стверджувати, що даний термін є присічним та не може бути поновленим при наявності поважних причин.

Враховуючи, що відповідачем не наведено інших підстав для відмови в призначенні допомоги при народженні дитини, беручи до уваги необхідність захисту інтересів малолітньої дитини та зважаючи на ту обставину, що позивач всупереч своїй волі не мала можливості раніше провернутись до України у зв`язку з поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача від 24.07.2020 про відмову ОСОБА_1 у призначенні державної допомоги сім`ям з дітьми при народженні дитини, на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за її заявою та зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 соціальну допомогу при народженні дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність свого рішення щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 державної допомоги сім`ям з дітьми при народженні дитини, на дитину ОСОБА_2 . Зокрема, на переконання суду, відповідач діяв не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; недобросовісно та не розсудливо, з огляду на що позов належить задовольнити повністю.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Луцької міської ради на користь ОСОБА_1 слід стягнути 840,80 грн судового збору сплаченого відповідно до квитанції №11 від 10.08.2020.

Керуючись статтями 139, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправною відмову Департаменту соціальної політики Луцької міської ради у наданні ОСОБА_1 державної допомоги сім`ям з дітьми при народженні дитини, на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за заявою від 23.07.2020.

Зобов`язати Департамент соціальної політики Луцької міської ради призначити ОСОБА_1 державну допомогу сім`ям з дітьми при народженні дитини, на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за заявою від 23.07.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (43025, Волинська область, м. Луцьк, проспект Волі, буд.4а, ) судові витрати у розмірі 840,80 грн (сімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Т.М. Димарчук