Справа № 200/7135/20-а
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 р. Справа№200/7135/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а), в якому просить:

- визнати протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо: неврахування до страхового стажу позивача періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 18.05.1990 по 29.05.1990 та з 01.01.1990 по 02.07.1993 із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців; щодо перерахунку пенсії позивача з 01.10.2017 з застосуванням коефіцієнту стажу величини оцінки одного року страхового стажу 1%, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 3 (три) календарні роки (2014, 2015, 2016 роки) - 3764,40 грн.;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити, з урахуванням раніше фактично виплачених сум, перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії за віком згідно ч.1 ст.ст.27,40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування: з часу призначення пенсії з врахуванням до страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі: з 18.05.1990 по 29.05.1990 та з 01.01.1990 по 02.07.1993 із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців; з 01.10.2017 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 3 (три) календарні роки (2012, 2013, 2014 роки) - 2960,79 грн., перерахованої з 01.03.2019 із застосуванням коефіцієнта індексації 1,17.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що є пенсіонером за віком з 01.08.2015 та перебуває на обліку відповідача. Позивач вважає, що відповідачем протиправно не враховано до страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 18.05.1990 по 29.05.1990 та з 01.01.1990 по 02.07.1993, оскільки вказані періоди підтверджуються відповідними записами в трудовій книжці позивача, оформленою належним чином та наданими документами. Вважає, що дії відповідача щодо зарахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі в одинарному розмірі є неправомірними.

Також спірним є питання щодо перерахунку пенсії з 01.10.2017 з застосуванням коефіцієнту стажу величини оцінки одного року страхового стажу 1%, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 3 (три) календарні роки (2014, 2015, 2016 роки) - 3764,40 грн., а з 01.03.2019 показник середньої заробітної плати (доходу) було підвищено на 17 % індексації, але пенсія була вже перерахована з 01.10.2017 в зменшеному розмірі. Позивач вважає, що йому протиправно зменшено величину оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1%, що призвело до зменшення пенсії, виходячи із принципу Верховенства права та його складових (правової визначеності, передбачуваності та якості закону) позивач вправі був розраховувати, що його розмір пенсії за віком після змін до законодавства буде обчислюватись за формулою, яка була чинна на час призначення пенсії.

Позивач зазначає про пряму дискримінацію, яка по різному визначає механізм призначення пенсії пенсіонерам, які вийшли на пенсію з 1 жовтня 2017 року та пенсіонери, які вийшли на пенсію по 30 вересня 2017 року. Ці помилки законодавця - Верховної Ради України можна виправити лише рішенням суду застосовуючи по-аналогії п.4-4 Розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до пенсіонерів, яким була призначена пенсія по 30 вересня 2017 року.

У зв`язку з чим просить суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, щодо відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу PCP, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Постановою Ради Міністрів СРСР від от 3 січня 1983 г. №12 «Про внесення змін і доповнень в Перелік районів Крайньої Півночі та місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 р. N1029», визначено перелік місцевостей Крайньої Півночі, а також місцевостей, прирівняної до районів Крайньої Півночі. Місто Магадан, відноситься до місцевостей Крайньої Півночі. Згідно трудової книжки позивача, а також Архівної довідки Державного архіву Магаданської області від 11.09.2015 року №Г-13з, ОСОБА_1 в період з 18.05.1990 по 02.07.1993 працював на посаді матроса команди обробки 1 класу СТР «СПИТАК».30.05.1990 із позивачем було укладено трудовий договір строком на три роки. Трудова книжка ОСОБА_1 не містить дані про розповсюдження на нього пільг в частині обчислення стажу роботи, як для робітника Крайньої Півночі за період з 18.05.1990 по 29.05.1990.Період роботи згідно трудової угоди, з урахуванням п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058, а саме з 30.05.1990 по 31.12.1990 зараховано до стажу роботи в пільговому обчисленні, як робітнику Крайньої Півночі (один рік роботи, як один рік та шість місяців).

Щодо позовних вимог в частині перерахунку пенсії з врахуванням стажу роботи з 01.01.1991 року по 02.07.1993 року із розрахунку один рік роботи, як один рік та шість місяців, зазначає, що ні в Тимчасовій угоді від 15.01.1993, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, ні в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Виходячи з наведеного вважаємо, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі відсутні.

Щодо позовних вимог в частині перерахунку пенсії з 01.10.2017 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 та показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страховані внески за 2012-2014 роки - 2960,79 грн. повідомляє, що відповідно до п. 4 Прикінцевих положень «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Звертає увагу суду, що вищезазначеною нормою передбачена можливість зменшення розміру пенсії внаслідок перерахунку, у зв`язку із чим до пенсій встановлюється доплата для продовження виплати пенсії в раніше встановлено розмірі. В пункті 4 Прикінцевих положень «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не зазначено, що у разі зменшення розміру пенсії, перерахунок пенсії не проводиться або проводиться без зміни розміру пенсії, мова йде лише про незмінність розміру пенсії. Означена норма не була визнана неконституційною, та станом на сьогоднішній день є чинною.

Щодо позовних вимог в частині перерахунку пенсії з 01.03.2019 із застосуванням коефіцієнту індексації зазначає, що управлінням на виконання норм ч.2 ст.42 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 „Питання проведення індексації пенсій у 2019 році проведено з 01.03.2019 перерахунок пенсії позивача з урахуванням коефіцієнта індексації 1,17. Звертає увагу суду, що Постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 „Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, передбачено можливість перерахунку пенсії з 01.03.2019 року з урахування коефіцієнту індексації - 1,17 тільки при обчисленні пенсії із величини оцінки одного року страхового стажу - 1. З урахуванням наведеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 05.08.2020 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 14.08.2020 замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою суду від 17.09.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та відповідач до судового засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 12.10.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 01.08.2015 по 30.01.2020 залишено без розгляду.

На підставі ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_2 виданий 24.05.2001 Орджонікідзевським РВ УМВС України в місті Маріуполі), та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком з 01.08.2015, відповідно до ст.43 КАС України здатна здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

16.10.2015 року до управління із заявою про призначення пенсії звернувся ОСОБА_1 . До заяви про призначення пенсії, позивачем було додано трудову книжку, військовий квиток, довідку про навчання від 27.08.2015, довідку від 06.08.1993 про стаж роботи, трудову угоду від 30.05.1990, архівні довідки від 11.09.2015 №Г-13з «Державного архіву Магаданської області» про стаж роботи та про розмір заробітної плати, копію особової картки №10360, Довідку про підтвердження пільгового характеру роботи ПрАТ «ММ кім. Ілліча» від 16.10.2015 №902, паспорт, індивідуальний податковий номер.

Протоколом від 09.11.2015, ОСОБА_1 було призначено з 01.08.2015 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». До пільгового стажу роботи за Списком №2 було зараховано час роботи з 01.06.1998 по 30.09.2015.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 (пункти 11-14) наявні наступні записи:

«Магаданське виробниче об`єднання рибної промисловості:

11.18.05.1990 прийнято на флот об`єднання матросом команди обробки (наказ 220 сп від 18.05.1990);

12. направлено на курси матросів 1 класу при Магаданському УКК (наказ №483 сп від28.02.1991);

13. направлено матросом 1 класу СТР «Спітак» (наказ №1258 від 27.05.1991);

14.02.07.1993 звільнено в зв`язку з закінченням строку трудового договору; п.2 ст.29 КЗпП РСФСР (наказ №74 від 24.05.1993)».

Згідно архівної довідки №Г-13з від 11.09.2015, виданої Обласною державною казенною установою «Державний архів Магаданської області» зазначено, що згідно архівних документів Виробничого об`єднання «Магаданрибпром», значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18.05.1990 (наказ 220/сп від 18.05.1990) по 02.07.1993 (наказ №74 від24.05.1993) на посаді матроса команди обробки 1 класу СТР «Спітак» (наказ №74 від24.05.1993). Звільнено в зв`язку з закінченням строку трудового договору; п.2 ст.29 КЗпП РСФСР. В цей період працював по трудовому договору, № та дати в особистій картки не зазначені. Трудові договори працівників ВО «Магаданрибпром» на держзберігання не поступали. Додаток: ксерокопія особистої картки (ф. Т-2) додається.

В особистій картки позивача (ф. Т-2) зазначено:«Пункт 3. 18.05.1990 флот матрос обробки (наказ 220 сп).Пункт 5. Додаткові відомості:Трудовий договір на 3 роки з 30.05.11990 р. по 02.07.1993 р.».

Судом встановлено, що з 01.10.2017 року проведено автоматичні перерахунки пенсій із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з яких сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки, на рівні 3764,40 грн. із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

З матеріалів справи встановлено, що 01.10.2017 року позивачу здійснено масовий перерахунок пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Враховуючи, що ухвалою суду від 12.10.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 01.08.2015 по 30.01.2020 залишено без розгляду, спірним питанням справи є незарахування до страхового стажу позивача періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 18.05.1990 по 29.05.1990 та з 01.01.1990 по 02.07.1993 із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців; проведення перерахунку пенсії позивача з 01.10.2017 із застосуванням коефіцієнту стажу величини оцінки одного року страхового стажу 1%, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 3 (три) календарні роки (2014, 2015, 2016 роки) - 3764,40 грн. без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 3 (три) календарні роки (2012, 2013, 2014 роки) - 2960,79 грн., перерахованої з 01.03.2019 із застосуванням коефіцієнта індексації 1,17 за період з 31.01.2020.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд приходить до наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.5 розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-IV період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.п.4,5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п.7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01.01.1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 і від 26.09.1967 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 №1029.

Спору, що місцевість, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

Суд зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 03 липня та 18 грудня 2018 року у справах №№ 302/662/17-а, 263/13671/16-а відповідно, постанові Верховного Суду у справі №352/1612/15а.

Судом також встановлено, що факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, які також безпосередньо кореспондуються з записами в наданій довідці, а тому спірний період роботи з 18.05.1990 по 29.05.1990 та з 01.01.1990 по 02.07.1993 позивача в районах Крайньої Півночі підлягає пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо неврахування до страхового стажу позивача періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 18.05.1990 по 29.05.1990 та з 01.01.1990 по 02.07.1993 із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців та, як наслідок вважає за необхідне зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити, з урахуванням раніше фактично виплачених сум, перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії за віком згідно ч.1 ст.ст.27,40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 31.01.2020 з врахуванням до страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі: з 18.05.1990 по 29.05.1990 та з 01.01.1990 по 02.07.1993 із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців.

Щодо проведення перерахунку пенсії позивача з застосуванням коефіцієнту стажу величини оцінки одного року страхового стажу 1%, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 3 (три) календарні роки (2014, 2015, 2016 роки) - 3764,40 грн. без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 3 (три) календарні роки (2012, 2013, 2014 роки) - 2960,79 грн., перерахованої з 01.03.2019 із застосуванням коефіцієнта індексації 1,17 за період з 31.01.2020, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому, положеннями ч.1 ст.10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.24 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно ст.1 Закону №1058 коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Приписами ч.1 ст.25 Закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування визначено, що коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = (См х Вс): (100% х 12), де

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим частини третьої статті 24 цього Закону, - 0,85 (ч.2 ст.25 Закону №1058).

Суд зазначає, що 11.10.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017, яким внесені зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003.

Відповідно до ст.4-3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Згідно п.4-4 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

З 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Отже, середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, згідно з положеннями пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" застосовується лише при призначенні особам пенсії у період з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

З матеріалів справи встановлено, що на даний момент пенсія позивачу розрахована згідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, як пенсія за віком, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу, який дорівнював 1,35% відповідно до ст.25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058 IV.

При цьому, як вбачається з положеннь ч. 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

З матеріалів справи встановлено, що пенсія позивачу була призначена 01.08.2015 відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", у зв`язку з чим у відповідності до вище вказаних положень пенсія підлягала перерахунку з 01.10.2017 з врахуванням частини 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Суд зазначає, що вказані норми не було визнано неконституційними в установленому законодавством порядку, а отже у відповідача були відсутні підстави для їх не застосування.

Крім того, суд звертає увагу на те, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. Таким чином, вказані зміни не погіршили умов отримання пенсії позивачем.

Вищевказаним спростовуються доводи позивача про те, що застосування відповідачем при обчисленні пенсії позивача величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% в порівнянні із 1,35% призведе до звуження вже набутих позивачем прав та рівня соціальної захищеності.

Крім того, позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що внаслідок проведеного перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % відбулось зменшення розміру виплачуваної пенсії.

Посилання позивача на порушення Конституції України у зв`язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин є безпідставними, адже Закон України №2148-VIII від 03.10.2017 не визнано неконституційним Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

У рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» Європейський суд з прав людини констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12.10.2004 у справі «КйартанАсмудсон проти Ісландії» ).

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що відповідач правомірно здійснив перерахунок пенсії позивачу 01.10.2017 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Відповідно до ст.19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо неврахування до страхового стажу позивача періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 18.05.1990 по 29.05.1990 та з 01.01.1990 по 02.07.1993 із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців та, як наслідок вважає за необхідне зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити, з урахуванням раніше фактично виплачених сум, перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії за віком згідно ч.1 ст.ст.27,40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 31.01.2020 з врахуванням до страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі: з 18.05.1990 по 29.05.1990 та з 01.01.1990 по 02.07.1993 із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 ст.14 КАС України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з положеннями ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналіз викладених норм дає змогу дійти висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд.

Таке правозастосування відповідає висновкам, висловленим Верховним Судом в постанові від 11.02.2020 (справа №200/3958/19-а).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб. За таких обставин відсутня необхідність застосування положень ст.382 КАС України.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн.

Таким чином, відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача підлягає відшкодуванню сума судового збору у розмірі 420,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дій Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 18.05.1990 по 29.05.1990 та з 01.01.1990 по 02.07.1993 із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити, з урахуванням раніше фактично виплачених сум, перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком згідно ч.1 ст.ст.27,40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 31.01.2020 з врахуванням до страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі: з 18.05.1990 по 29.05.1990 та з 01.01.1990 по 02.07.1993 із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Повне судове рішення складено 12.10.2020.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Т.В.Загацька