Справа № 440/4221/20
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 жовтня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4221/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду у справі №440/4221/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

06 серпня 2020 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (надалі також відповідач) про:
- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 в частині невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по березень 2018 року;
- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби за період з січня 2016 року по березень 2018 року;
- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби за період з січня 2016 року по березень 2018 року за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 16.03.2010 по 10.10.2018 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 . Вказує, що відповідач, виплачуючи грошове забезпечення, у порушення вимог законодавства України не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по березень 2018 року, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №440/4221/19, задоволено клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.
26 серпня 2020 року до суду надійшов відзив військової частини НОМЕР_1 на позовну заяву, у якому представник відповідача просить залишити позов без розгляду, посилаючись на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом. Зазначає, що позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 10.10.2018, а тому відповідач вважає, що з 10.10.2018 позивач знав про порушення своїх прав, проте, звернувся з позовом до адміністративного суду 06.08.2020, тобто з пропуском строку, встановленого частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вирішуючи клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду, суд виходить з наступного.
За визначенням, наведеним у пункті 17 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Разом з тим, частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Конституційним Судом України у рішенні від 15.10.2013, № 8-рп/2013 "У справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.
Частиною 3 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Отже, індексація грошового забезпечення належить до державних гарантій, встановлених законодавством.
Таким чином, звернення позивача до суду з вимогами про визнання протиправними дій щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення та про зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення не обмежується будь-яким строком в силу статті 233 Кодексу законів про працю України.
Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно з частиною 1 статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
За приписами частини 2 статті 117 Кодексу законів про працю України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Отже, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.
Позовна вимога про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби за період з січня 2016 року по березень 2018 року за весь час затримки по день фактичного розрахунку у даній справі є похідною вимогою від вимог визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по березень 2018 року та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби за період з січня 2016 року по березень 2018 року, а отже, строк звернення до суду з вимогою про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби за період з січня 2016 року по березень 2018 року за весь час затримки по день фактичного розрахунку не розпочав свій перебіг.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до адміністративного суду з позовом у даній справі.
Таким чином, клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду необґрунтоване та задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 122, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду у справі №440/4221/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Копію ухвали надіслати учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Суддя С.С. Сич