Справа № 380/5014/20
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/5014/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Приватного підприємства «Тювик» про стягнення заборгованості з рахунків у банках в сумі 2497680,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Головне управління ДПС у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Приватного підприємства «Тювик», в якому просить:

- прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі;

- задоволити позов Головного управління ДПС у Львівській області до Приватного підприємства «Тювик» (ЄДРПОУ - 22406381) та стягнути до бюджету кошти з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника у розмірі 2497680,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що станом на 19 червня 2020 року у Приватного підприємства «Тювик» наявний податковий борг перед бюджетом, який відповідно до довідки Головного управління ДПС у Львівській області про заборгованість № 5201/9/10.1-12 від 22 червня 2020 року становить 2497680,00 грн. та складається з акцизного податку на пальне ), а саме штрафні санкції та залишок несплаченого грошового зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення форми «ПС» від 18 березня 2019 року, винесеного на підставі акта перевірки від 15 лютого 2019 року № 225/14.12/22406381, яким встановлено порушення відповідачем підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 Податкового кодексу України та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 117.3 статті 117 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 2497680,00 грн. за платежем Акцизний податок на пальне.

Позивач повідомляє, що на виконання вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України надіслав на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ю» № 69182-17 від 26 червня 2018 року.

Також позивач стверджує, що станом на сьогодні суми податкових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу (узгоджена сума податкового зобов`язання не сплачена платником податків у встановлений законодавством термін).

Оскільки платником податків не вживаються заходи щодо погашення заборгованості, просить стягнути її у судовому порядку.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач із заявленими позовними вимогами не погоджується та вказує наступне.

На підставі акта перевірки № 225/14.02/22406381 від 15 лютого 2019 року Головне управління ДФС у Львівській області винесло податкове повідомлення-рішення від 18 березня 2019 року № , яким на Приватне підприємство «Тювик» накладений штраф у розмірі 2497680,00 грн. Приватне підприємство «Тювик» не погодилося з податковим повідомленням-рішенням від 18 березня 2019 року № та 01 квітня 2019 року оскаржило його в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України. Рішенням від 25 квітня 2019 року № 19685/6/99-99-11-06-01-25 Державна фіскальна служба України продовжила строк розгляду скарги від 01 квітня 2019 року до 03 червня 2019 року включно. 30 травня 2019 року Державна фіскальна служба України прийняла рішення № 24828/6/99-99-11-06-01-25 про результати розгляду скарги Приватного підприємства «Тювик» від 01 квітня 2019 року на податкове повідомлення-рішення від 18 березня 2019 року № . Уважаючи рішення Державної фіскальної служби України від 25 квітня 2019 року № 19685/6/99-99-11-06-01-25 про продовження розгляду скарги від 01 квітня 2019 року до 03 червня 2019 року включно, протиправним Приватне підприємство «Тювик» звернулося з позовом до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі № 1.380.2019.002474 позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної фіскальної служби України № 19685/6/99-99-11-06-01-25 від 25 квітня 2019 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної фіскальної служби України № 24828/6/99-99-11-06-01-25 від 30 травня 2019 року. Визнано скаргу Приватного підприємства «Тювик» від 01 квітня 2019 року на податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 18 березня 2019 року № повністю задоволеною на користь Приватного підприємства «Тювик». Зобов`язано Державну фіскальну служби України в інтегрованій картці платника Приватного підприємства «Тювик» з 25 квітня 2019 року змінити статус податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 18 березня 2019 року № на «Скасовується у адміністративному порядку».

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі № 1.380.2019.002474 за позовом Приватного підприємства «Тювик» до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення без змін.

Враховуючи наведені обставини відповідач вважає, що:

- податкове повідомлення-рішення від 18 березня 2019 року № вважається відкликаним на підставі статей 56, 60 Податкового кодексу України;

- протягом періоду з 18 березня 2019 року до дати подання позовної заяви до суду у справі, яка розглядається у Приватного підприємства «Тювик» був відсутній податковий борг в сумі 2497680,00 грн.

- на момент звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу має місце невиконання Державною податковою службою України рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі № 1.380.2019.002474;

- звертаючись до суду з позовом у цій справі, позивач знав про вищеописані обставини;

Отже, на думку відповідача у справі, яка розглядається відсутній предмет спору, а саме правовідносини щодо наявності у Приватного підприємства «Тювик» податкового боргу, наявність якого і є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів щодо його стягнення.

У зв`язку з вищевикладеним відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 01 липня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 22 вересня 2020 року, яка занесена в протокол судового засідання, у задоволенні клопотання представника позивача від 07 серпня 2020 року про розгляд справи у порядку загального позовного провадження відмовлено.

В судовому засіданні, яке відбулося 06 жовтня 2020 року суд заслухав усні пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідив докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задоволити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, просив у задоволенні позову відмовити.

Також суд постановив прийняти рішення у строки, передбачені для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне підприємство «Тювик» () є юридичною особою та знаходиться за адресою: вул. Стрийська, 35А, м. Сколе, Львівська область, 82600 (а.с.4-7).

Згідно даних про банківські рахунки у відповідача наявні відкриті рахунки в установах банків (а.с.8-9).

Як слідує з наявної у матеріалах справи довідки про наявність заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються ГУ ДПС у Львівській області від 22 червня 2020 року № 5201/9/10.1-12 станом на 19 червня 2020 року за Приватним підприємством «Тювик» рахується заборгованість в сумі 2497680,00 грн., у тому числі: Акцизний податок на пальне (код класифікації доходів бюджету - ) - 2497680,00 грн. (в тому числі штрафна санкція 2497680,00 грн. (а.с.10).

Відповідно до даних інтегрованої картки платника податків - Приватного підприємства «Тювик» (код класифікації доходів бюджету 14021900 (Акцизний податок на пальне)) станом на 31 грудня 2019 року у відповідача наявна заборгованість зі сплати акцизного податку на пальне на суму 2497680,00 грн., у тому числі недоїмка у розмірі 2497680,00 грн. (а.с.15-16).

Суд встановив, що заборгованість відповідача на указану вище суму виникла на підставі податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області форми «ПС» № від 18 березня 2019 року, яким на підставі акта перевірки від 15 лютого 2018 року № 225/14.12/22406381 та/або за даними інформаційних систем баз контролюючого органу (в тому числі Єдиного реєстру податкових накладних, Єдиного реєстру акцизних накладних) встановлено порушення відповідачем підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 Податкового кодексу України та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 117.3 статті 117 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 2497680,00 грн. за платежем Акцизний податок на пальне (а.с.17).

На виконання вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України Головне управління ДФС у Львівській області (правонаступник - Головне управління ДПС у Львівській області) надіслало на адресу відповідача (вул. Стрийська, 35А, м. Сколе, Львівська область, 82600) податкову вимогу форми «Ю» від 26 червня 2018 року № 69182-17 на загальну суму податкового боргу 6632,90 грн. (а.с.32). Указана податкова вимога відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 015 вручена уповноваженій особі відповідача (за довіреністю) 24 липня 2018 року (а.с.32).

Уважаючи, що суми грошових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу, контролюючий орган звернувся з цим позовом до суду.

Предметом спору у цій справі є оцінка наявності чи відсутності підстав для стягнення з Приватного підприємства «Тювик» до бюджету коштів з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків у розмірі 2497680,00 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 15 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом пункту 41.4 статті 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 цієї ж статті контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи;

Права контролюючих органів визначені статтею 20 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до підпунктів 20.1.18, 20.1.19, 20.1.34 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право:

- визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків;

- застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України;

- звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пунктів 95.1, 95.2, абзацу першого пункту 95.3 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

У справі, яка розглядається позивач вважає, що визначена відповідачу у податковому повідомленні-рішенні Головного управління ДФС у Львівській області № від 18 березня 2019 року сума грошового зобов`язання у розмірі 2497680,00 грн. є узгодженою, однак, у встановлений строк до бюджету не сплачена, тобто відповідно до вимог підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визнається сумою податкового боргу, яку належить стягнути з рахунків у банках, які обслуговують платника податків - відповідача.

З цього приводу суд зазначає таке.

За змістом підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Аналіз наведеної норми Податкового кодексу України дає підстави дійти висновку, що податковий борг виникає у платника податків за наявності таких обов`язкових умов, які мають існувати одночасно:

- визначення контролюючим органом або ж самостійно платником податку суми грошового зобов`язання;

- сума грошового зобов`язання такого платника податків є узгодженою;

- сума такого узгодженого грошового зобов`язання не сплачена платником податків у строк, встановлений Податковим кодексом України.

Відсутність хоча б однієї з цих обов`язкових умов виключає наявність у платника податків податкового боргу та, як наслідок підстави для його стягнення контролюючим органом.

Поняття грошового зобов`язання визначене підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України згідно із яким грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

З матеріалів справи суд встановив, що податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДФС у Львівській області № від 18 березня 2019 року відповідачу визначено суму грошового зобов`язання у розмірі, який становить 2497680,00 грн. (штрафна (фінансова) санкція (штраф) за порушення відповідачем підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 Податкового кодексу України).

Пунктом 116.1 статті 116 Податкового кодексу України встановлено, що у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.

Відповідно до підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно з пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Суд встановив, що не погодившись з податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДФС у Львівській області № від 18 березня 2019 року відповідач оскаржив його в адміністративному порядку, звернувшись до Державної фіскальної служби України із скаргою від 01 квітня 2019 року. 25 квітня 2019 року Державна фіскальна служба України своїм рішенням № 19685/6/99-99-11-06-25 продовжила строк розгляду скарги відповідача від 01 квітня 2019 року по 03 червня 2019 року включно. За результатами розгляду вказаної скарги Державна фіскальна служба України прийняла рішення № 24828/6/99-99-11-06-01-25 від 30 травня 2019 року, яким залишила без змін податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 18 березня 2019 року, а скаргу відповідача від 01 квітня 2019 року без задоволення.

Відповідно до пункту 56.15 статті 56 Податкового кодексу України (в редакції, яка була чинною на час здійснення відповідачем процедури адміністративного оскарження) скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Підпунктом 56.17.3 пункту 56.17 статті 56, абзацом 8 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України (в редакції, яка була чинною на час здійснення відповідачем процедури адміністративного оскарження) передбачено, що процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Отже, на час здійснення процедури адміністративного оскарження, сума грошового зобов`язання відповідача, визначена контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні Головного управління ДФС у Львівській області № від 18 березня 2019 року вважалася неузгодженою, а тому у зв`язку з відсутністю умов, передбачених підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України не набула статусу податкового боргу під час такого оскарження.

Згідно із пунктом 56.10 статті 56 Податкового кодексу України (в редакції, яка була чинною на час здійснення відповідачем процедури адміністративного оскарження) рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

Як слідує з матеріалів справи, рішення Державної фіскальної служби України, прийняті за результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 18 березня 2019 року, відповідач оскаржив в судовому порядку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі № 1.380.2019.002474 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної фіскальної служби України № 19685/6/99-99-11-06-01-25 від 25 квітня 2019 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної фіскальної служби України № 24828/6/99-99-11-06-01-25 від 30 травня 2019 року. Визнано скаргу Приватного підприємства «Тювик» від 01 квітня 2019 року на податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 18 березня 2019 року № повністю задоволеною на користь Приватного підприємства «Тювик». Зобов`язано Державну фіскальну служби України в інтегрованій картці платника Приватного підприємства «Тювик» з 25 квітня 2019 року змінити статус податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 18 березня 2019 року № на «Скасовується у адміністративному порядку».

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі № 1.380.2019.002474 за позовом Приватного підприємства «Тювик» до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення - без змін.

Згідно із статтею 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Таким чином, враховуючи приписи статті 255 та частини 1 статті 325 КАС України, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі № 1.380.2019.002474 набрало законної сили 21 січня 2020 року.

Відповідно до пункту 55.1 статті 55 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу.

При цьому, за змістом пункту 60.3 статті 60 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

Оскільки рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі № 1.380.2019.002474, яке набрало законної сили 21 січня 2020 року, визнано скаргу Приватного підприємства «Тювик» від 01 квітня 2019 року на податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 18 березня 2019 року № повністю задоволеною на користь Приватного підприємства «Тювик», а також зобов`язано Державну фіскальну служби України в інтегрованій картці платника Приватного підприємства «Тювик» з 25 квітня 2019 року змінити статус податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 18 березня 2019 року № на «Скасовується у адміністративному порядку», то у силу вимог підпункту 60.1.2 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 18 березня 2019 року № , яким відповідачу визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 2497680,00 грн. (штрафна (фінансова) санкція (штраф) за порушення відповідачем підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 Податкового кодексу України), вважається відкликаним.

Таким чином, беручи до уваги те, що відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, а у межах спірних правовідносин, які виникли між сторонами, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 18 березня 2019 року № вважається відкликаним, то відсутня одна з обов`язкових умов, необхідних для виникнення у платника податку - відповідача податкового боргу в сумі 2497680,00 грн.

З огляду на наведене, позовна вимога позивача про стягнення з Приватного підприємства «Тювик» до бюджету коштів з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника у розмірі 2497680,00 грн. в рахунок погашення податкового боргу, за відсутності у відповідача податкового боргу на указану суму, є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до статті 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову не передбачено.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003) до Приватного підприємства «Тювик» (вул. Стрийська, 35А, м. Сколе, Львівська область, 82600) про стягнення заборгованості з рахунків у банках в сумі 2497680,00 грн. - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 12 жовтня 2020 року.

Суддя Клименко О.М.