Справа № 380/6129/20
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/6129/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2020 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про стягнення з Івано-Франківської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій просить:

- стягнути з Галицької митниці Держмитслужби середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 149 696,40 грн з урахуванням сум обов`язкових до сплати податків та внесків;

- постанову суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць допустити до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Львівським окружним адміністративним судом 18 липня 2019 року в адміністративній справі № 1.380.2019.000967 за позовом до Державної фіскальної служби України, Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу винесено рішення (залишено без змін постановою від 11 грудня 2019 №857/9114/19 Восьмим апеляційним адміністративним судом) яким ухвалено поновити ОСОБА_1 з 12.02.2019 на посаді заступника начальника Івано-Франківської митниці ДФС - начальника митного поста «Прикарпаття». Відповідно тільки 21 травня 2020 року внесено за №48 запис до трудової книжки позивача наступного змісту «Запис за №47 недійсний. Поновлено на посаді заступника начальника - начальника митного посту "Прикарпаття " Івано-Франківської митниці ДФС з 12.02.2019». Вважає, що рішення суду згідно вимог частини другої статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» виконано тільки 21 травня 2020 року. Вказує, що виконавче провадження закінчено постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 59949622 від 22.06.2020 винесеної старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Магдою С.Г. Вважає, що таким чином час затримки невиконання рішення суду про поновлення позивача на державній службі охоплює період з 19 липня 2019 року по 20 травня 2020 року включно, та складає 210 робочих днів, а саме 115 робочих днів за 2019 рік та 95 робочих днів за 2020 рік. Таким чином на думку позивача належна до виплати сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на державній службі за 210 робочих днів становить 149696,40 грн.

Ухвалою суду від 05.08.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти позову заперечує повністю. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що Державною фіскальною службою України рішення суду першої інстанції було оскаржено до суду апеляційної інстанції, 11.12.2019 Восьмим апеляційним адміністративним судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного від 18.07.2019 - залишено без змін. Вказує, що наказом Івано-франківської митниці ДФС від 10.12.2019 № 549-к на виконання наказу Державної фіскальної служби України від 09.12.2019 №1998-о «Про виконання рішення суду» скасовано наказ Івано-Франківської митниці ДФС від 11.02.2019 №87-к «Про припинення державної служби та поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника-начальника митного поста «Прикарпаття» Івано-Франківської митниці ДФС з 12.02.2019. Вказує, що з дати винесення наказу Івано-Франківської митниці ДФС №549-к, тобто з 10.12.2019 і до 21.05.2020 позивач з питань щодо виконання судового рішення в частині поновлення на посаді заступника начальника-начальника митного поста «Прикарпаття» Івано-Франківської митниці ДФС не звертався. Окрім того зазначає, що ч. 5 ст. 32 Закону України «Про державну службу» встановлено обмеження, пов`язані з проходженням державної служби. Оскільки, позивач довший час не перебував на державній службі, у нього могли виникнути обставини, які перешкоджають його поновленню та подальшому проходженню державної служби. Також зазначає, що для поновлення на роботі працівника, як і у випадку прийняття на роботу, необхідним документом є трудова книжка. Оскільки, згідно з підпунктом 2.4 пункту 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року №110) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Отже вважає, що питання про поновлення позивача на посаді, з якої він був звільнений, потребувало ініціативи працівника.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

встановив:

Наказом Державної фіскальної служби України від 11 лютого 2019 року №250-о ОСОБА_1 припинено державну службу.

Львівським окружним адміністративним судом 18 липня 2019 року в адміністративній справі №: 1.380.2019.000967 за позовом до Державної фіскальної служби України, Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу винесено рішення, залишено без змін постановою від 11 грудня 2019 №857/9114/19 Восьмим апеляційним адміністративним судом, яким позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 11.02.2019 року №250-о "Про припинення державної служби". Визнано протиправним та скасовано наказ Івано - Франківської митниці ДФС від 11.02.2019 року №87-к "Про припинення державної служби". Поновлено ОСОБА_1 з 12.02.2019 на посаді заступника начальника Івано - Франківської митниці ДФС - начальника митного поста "Прикарпаття". У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати в межах суми за один місяць в розмірі 6415,55 грн. допущено до негайного виконання.

Наказом Івано-франківської митниці ДФС від 10.12.2019 № 549-к (а.с.19) на виконання наказу Державної фіскальної служби України від 09.12.2019 №1998-о «Про виконання рішення суду» (а.с.18) скасовано наказ Івано-Франківської митниці ДФС від 11.02.2019 №87-к «Про припинення державної служби та поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника-начальника митного поста «Прикарпаття» Івано-Франківської митниці ДФС з 12.02.2019.

21 травня 2020 року відповідачем внесено за №48 запис до трудової книжки позивача наступного змісту «Запис за №47 недійсний. Поновлено на посаді заступника начальника - начальника митного посту "Прикарпаття " Івано-Франківської митниці ДФС з 12.02.2019» (а.с.23).

22.06.2020 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Магдою С.Г. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№59949622 (а.с.24).

Позивач вважаючи, що відповідач протиправно невчасно виконав рішення суду про поновлення на роботі, має право на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Пунктом третім частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Відповідно до ч.2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За обставин справи, відповідачу було відомо, що за рішенням суду від 18.07.2019 позивача з 12.02.2019 поновлено на посаді і рішення в частині її поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено судом до негайного виконання.

Зазначені обставини не заперечуються відповідачем.

Отже, з 19.07.2020 (наступний день після проголошення рішення суду від 18.07.2019) відповідач зобов`язаний виконати постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на попередній посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць шляхом прийняття відповідного наказу та здійснення виплати.

Відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище норма трудового права не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган звільняється від відповідальності за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу, а не внесення запису в трудову книжку працівника.

У спірних правовідносинах вина відповідача полягає в ігноруванні положень законодавства щодо виконання прямого обов`язку про негайне поновлення на попередньому місці роботи позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23.06.2015 по справі №21-63а15.

Затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі за змістом статті 236 КЗпП України слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення (висновок Верховного Суду України у постанові від 1 липня 2015 року у справі № 6-435цс15).

Суд також враховує висновок Європейського суду з прав людини про те, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни (пункт 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54)).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Розкриваючи критерій ефективності способу захисту порушеного права платника, Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 зазначив, що "спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення".

Вирішуючи спір, суд також враховує, що правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України (відповідно до преамбули цього Кодексу).

Згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 Кодексу законів про працю України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Так, відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Водночас згідно зі статтею 1 Конвенції «Про захист заробітної плати» № 95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Відтак, оскільки, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 по справі № 1.380.2019.000967 в частині поновлення ОСОБА_1 з 12.02.2019 на посаді заступника начальника Івано - Франківської митниці ДФС - начальника митного поста "Прикарпаття" - допущена до негайного виконання та виконана Івано - Франківською митницею ДФС лише 10.12.2019 шляхом прийняття наказу від 10.12.2019 № 549-к «про поновлення на роботі», суд дійшов висновку, що позивач має право відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення за період з 19.08.2019 по 09.12.2019 включно.

Середній заробіток працівника згідно з ч.1 ст.27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Згідно довідки Івано - Франківської митниці ДФС від 12.04.2019 № 658/10/09-70-05-20 середньоденний заробіток за останні 2 місяці роботи становить 712, 84 грн.

Аналогічна сума зазначена у довідці Івано - Франківської митниці ДФС від 12.04.2019 № 658/10/09-70-05-20, яку додано до матеріалів справи № 1.380.2019.000967, в результаті чого судом визначено середньоденну заробітну плату відповідно до постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» на рівні 712, 84 грн.

Як встановлено судом, тривалість затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді становить з 19.08.2019 по 09.12.2019, у зв`язку із чим за вказаний період з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток (100 робочих дні) в сумі 71284,00 грн з розрахунку середньоденного заробітку: 712,84 грн. х 100 робочих дня.

В той же час позовні вимоги про стягнення середнього заробітку, спричиненого затримкою виконання судового рішення за період з 19.08.2019 по день внесення запису до трудової книжки (21.05.2020) задоволенню не підлягають, так як з 12.02.2019 ОСОБА_1 наказом від 10.12.2019 № 549-к поновлений на посаді і з цього часу повинен був отримувати заробітну плату на загальних підставах.

Разом з тим, суд зазначає, що Постановою КМУ від 02.10.2019 №858 Івано-Франківську митницю Державної фіскальної служби України реорганізовано шляхом приєднання до новоствореного територіального органу Галицької митниці ДМСУ. Додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2019 р. № 858 визначено, що Івано-Франківська митниця ДФС реорганізується шляхом приєднання до Галицької митниці Держмитслужби.

Частиною першою стаття 104 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

У відповідності до положень статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином відповідною стороною у відносинах з Івано-Франківською митницею ДФС, в результаті яких виник спір про виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі є її правонаступник Галицька митниця Держмитслужби, про що остання не заперечує.

Окремо суд зазначає, що у відповідності до п. 2 ч. 1 т. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

З огляду на це, а також зважаючи на обставини справи, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць у сумі 6415,55 грн, як встановлено в рішенні суду від 18.07.2019 у справі № 1.380.2019.000967.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у цій категорії справ.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

у х в а л и в :

1.Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Галицької митниці Держмитслужби (вул. Костюшка, 1, м.Львів, 79000; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в сумі 71284,00 грн (сімдесят одна тисяча двісті вісімдесят чотири гривні, 0 копійок) з урахуванням сум обов`язкових до сплати податків та внесків.

3. У задоволенні інших вимог - відмовити.

4. Рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 6415,55 грн (шість тисяч чотириста п`ятнадцять гривень, 55 копійок) допустити до негайного виконання .

5. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 08.10.2020.

Суддя Коморний О.І.