Справа № 420/5898/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/5898/19
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Ступакової І.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

04 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування при перерахунку пенсії з 01.01.2018 надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років та премії в розмірі 10 % посадового окладу;

визнати протиправними дії відповідача щодо виплати пенсії з урахуванням 50% суми підвищення пенсії в 2018 р. та 75% - в 2019 році;

зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2018 виходячи з основного розміру пенсії 53% грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу в розмірі 3260,00 грн., окладу за військове звання в розмірі 1020,00 грн., процентної надбавки за вислугу років (45%) в розмірі 1926,00 грн., надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років та премії в розмірі 10 % посадового окладу та здійснити виплату донарахованих сум з урахуванням 100% суми підвищення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ГУ ПФУ в Одеській області призначило йому пенсію за вислугу років з основним розміром 53% грошового забезпечення. В результаті перерахунку пенсії на підставі постанови Кабміну України № 103 від 21.02.2018, відповідачем зменшено розмір призначеної позивачу пенсії, починаючи з 01.01.2018 з урахуванням лише окладу за посадою, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, а додаткові види грошового забезпечення до перерахунку пенсії не увійшли. Крім того, після проведеного перерахунку, виплату пенсії в 2018 році відповідач здійснював лише з урахуванням 50% розміру підвищення пенсії, а в 2019 році 75%. Позивач вважає зазначені дії відповідача неконституційними та протиправними, у зв`язку із чим звернувся за судовим захистом.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що відповідно до статті 63 Закону України №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться на умовах, у порядку та розмірах, встановлених Кабміном України. Постановою Кабміну України №704 затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців. Визначення складових грошового забезпечення не належить до компетенції органів ПФУ. На виконання вимог статті 63 Закону № 2262-ХІІ Кабмін України прийняв постанову від 21 лютого 2018 року №103, у зв`язку з чим на підставі довідки виданої Одеським обласним військовим комісаріатом позивачу здійснено перерахунок пенсії з 1 січня 2018 року. Згідно з п. 2 Постанови № 103 підвищення пенсії з 01.01.2018 проводиться у розмірі 50% з поетапним наступним збільшенням до максимального 100% з 01.01.2020.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 05.03.2019 року перерахунок і виплату пенсії з розрахунку 100% суми підвищення пенсії (з урахуванням раніше здійснених виплат). У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення в частині зобов`язання відповідача здійснити з 05.03.2019 перерахунок і виплату пенсії позивача з розрахунку 100% суми підвищення пенсії (з урахуванням раніше здійснених виплат) та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області провести виплату перерахованої пенсії з 01.01.2018 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії. Зокрема, апелянт зазначає, що його право на перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням розмірів грошового забезпечення військовослужбовців порушене саме з 01.01.2018. Постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 по справі №160/3586/19 не містить висновків, що саме з 05.03.2019 повинен проводитися перерахунок пенсії з урахуванням її 100% підвищення. Право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2018, з урахуванням вже сплачених сум, має визначатися та визначається безпосередньо Законом України №2262, а отже підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Захист прав власності», а тому відповідні суми доплати до пенсії за результатом проведення перерахунку слід вважати «майном» у значенні цього положення, оскільки позивач отримав право на вказані суми виплат, яке до прийняття Постанови №103 передбачено Законом України №2262, а невиплата вказаних сум є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_1 з жовтня 2009 року призначено пенсію за вислугу років з основним розміром 53 процентів грошового забезпечення.

ГУ ПФУ в Одеській області на виконання постанови Кабміну України №103 від 21.02.2018 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", проведено перерахунок пенсії позивача.

Згідно здійсненого перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 із сум грошового забезпечення: посадовий оклад - 3260,00 грн.; оклад за військове звання - 1020,00 грн.; процентна надбавка за вислугу років 45% - 1926,00 грн.; премія 0 %- 0,00 грн., всього 6206,00грн. основний розмір пенсії позивачу визначено у розмірі 53% грошового забезпечення у розмірі 3289,18 грн.

З урахуванням доплат та підвищень підсумок пенсії позивача (з надбавками) визначено у розмірі 3692,18 грн.

З урахуванням попередньої суми пенсії 2395,80 грн. та підвищення 648,19 грн. (50% від 1296,38) сума пенсії позивача склала 3043,99 грн. та з них виплачується: з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року щомісячно 50% від підвищення: 648,19 грн..; з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - щомісячно 75% від підвищення - 972,29 грн.; з 01.01.2020 року 100% щомісячно від підвищення - 1296,38 грн. (а.с. 9).

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо неврахування при перерахунку пенсії з 01.01.2018 надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50 процентів посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років та премії в розмірі 10 процентів посадового окладу; виплати пенсії з урахуванням лише 50 процентів суми підвищення пенсії у 2018 році та 75 процентів у 2019 році, звернувся до суду із даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не допущено протиправних дій щодо неврахування додаткових видів грошового забезпечення при перерахунку пенсії позивача, оскільки права самостійно визначати розміри такого забезпечення він не має. Дії відповідача в цій частині відповідали нормам законодавства чинного на момент виникнення у позивача права на перерахунок. У зв`язку із скасуванням п. 2 постанови Кабміну України від 21.02.2018 №103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі №826/3858/18, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано. З урахуванням зазначеного, з 02.03.2019 пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 % суми підвищення пенсії.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За вимогами апеляційної скарги рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволених позовних вимог, а тому судова колегія надає оцінку оскаржуваним правовідносинам лише щодо визначення дати з якої необхідно здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з розрахунку 100% суми її підвищення, тобто з 01.01.2018 чи 05.03.2019.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 01.01.1992 року №2262-XII (далі Закон України №2262-XII).

Перерахунок призначених відповідно до цього Закону пенсій визначений статтею 63, відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України (редакція, чинна на час проведення перерахунку пенсії).

Поетапність виплат підвищення перерахованої пенсії передбачено пунктом 2 постанови Кабміну України №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», відповідно до якого виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводиться з 01.01.2018 у таких розмірах: з 01.01.2018 - 50 %; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 %; з 01.01.2020 - 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 й зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

При цьому, залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі №826/3858/18 Верховний Суд у постанові від 12.11.2019, серед іншого вказав на те, що зміст статей 51, 52, 55, 63 Закону №2262-ХІІ свідчить про наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати.

Відтак, із набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, починаючи з 05.03.2019.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у рішенні від 06.08.2019 у справі №160/3586/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 та постановах від 09.04.2020 у справі №640/19928/18, від 17 червня 2020 року у справі №2540/2873/18.

Апелянт помилково зазначає, що в зразковій справі №160/3586/19 не міститься висновків про те, що саме з 05.03.2019 повинен проводитися перерахунок пенсії з урахуванням її 100% підвищення.

Дані висновки містяться у абз. 32 рішення Верховного Суду від 06.08.2019 по справі №160/3586/19 та пов`язуються з фактом скасуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №2826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року.

Вірними є посилання ГУ ПФУ в Одеській області на положення ч.2 ст.265 КАС України відповідно до яких нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, в даному випадку саме з 05.03.2019.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Конституції України передбачено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Вищим органом у системі органів виконавчої влади є Кабінет Міністрів України, який забезпечує, зокрема, державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України (частина перша статті 113, пункт 1 статті 116 Основного Закону України).

Своєю чергою, за правилами частини першої статті 117 Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Організацію, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України визначає Закон України від 27.02.2014 №794-VII «Про Кабінет Міністрів України» (далі - Закон України №794-VII).

За змістом статей 49, 52 Закону України №794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Зупинення дії акта Кабінету Міністрів України Президентом України на підставі пункту 15 частини першої статті 106 Конституції України має наслідком зупинення вчинення будь-якими органами, особами дій, спрямованих на виконання зупиненого акта Кабінету Міністрів України, здійснення повноважень, визначених цим актом.

Винесення Конституційним Судом України ухвали про відмову у відкритті провадження у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України акта Кабінету Міністрів України, ухвали про припинення конституційного провадження у справі або визнання акта Кабінету Міністрів України таким, що відповідає Конституції України, відновлює дію цього акта.

Акт Кабінету Міністрів України може бути оскаржений до суду в порядку та у випадках, установлених законом.

Постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Організацію, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України визначає Закон України від 17.03.2011 №3166-VI «Про центральні органи виконавчої влади» (далі - Закон України №3166-VI).

У розумінні частини першої статті 1 Закону України №3166-VI систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України (далі - міністерства) та інші центральні органи виконавчої влади. Система центральних органів виконавчої влади є складовою системи органів виконавчої влади, вищим органом якої є Кабінет Міністрів України.

Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України. Положення про міністерства, інші центральні органи виконавчої влади затверджує Кабінет Міністрів України (частини перша, третя статті 3 Закону України №3166-VI).

У частинах першій, третій статті 21 Закону України №3166-VI вказано, що територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівником центрального органу виконавчої влади.

Типове положення про територіальні органи центрального органу виконавчої влади затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280 затверджено Положення про Пенсійний фонд України (далі - Положення №280), відповідно до пунктів 1, 2 якого Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Пунктом 7 Положення №280 передбачено, що Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №40/26485, затверджено Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Положення №28-2), пунктом 2 якого встановлено, що головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

Аналіз наведених вище приписів законодавства дає підстави для висновку, що відповідач, як територіальний орган центрального органу виконавчої влади, у своїй діяльності повинен керуватись, зокрема, обов`язковими до виконання постановами Кабінету Міністрів України, який за своїм конституційним статусом є вищим органом у системі органів виконавчої влади, при цьому ГУ ПФУ в Одеській області не наділене правом діяти на власний розсуд всупереч вимог підзаконних нормативно - правових актів, відступати від положень останніх, якщо такі є чинними, їх дія не зупинена, в порядку, передбаченому Конституцією і законами України, або вони не визнані неконституційними, протиправними, нечинними чи не скасовані у судовому порядку.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 16 жовтня 2019 року по справі №2040/6740/18.

Пункти 1, 2 постанови КМУ №103, які застосовані відповідачем при виплаті пенсії ОСОБА_1 , були визнані протиправними і нечинними у судовому порядку рішенням суду у справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019, а відтак, ураховуючи наведені вище положення процесуального закону, починаючи саме з цієї дати вказаний нормативно - правовий акт Кабінету Міністрів України, у відповідній частині, втратив чинність і не підлягав застосуванню.

Судова колегія звертає увагу, що станом на час виникнення спірних правовідносин, пункти 1, 2 постанови №103 були чинними, а відтак підлягали застосуванню ГУ ПФУ в Одеській області, у зв`язку з чим, в контексті спірного питання, дії відповідача в період з 01.01.2018 до 05.03.2019 були правомірними, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо виплати пенсії позивачу в 100% суми її підвищення в межах зазначених строків.

На думку судової колегії, тільки з 05.03.2019 відповідачем допущено протиправну бездіяльність, оскільки не здійснено перерахунок та виплату пенсії позивачу у розмірі 100% підвищення пенсії, а тому вірними є висновки суду першої інстанції щодо зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії починаючи саме з цієї дати.

Враховуючи вимоги апеляційної скарги та оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Судова колегія зазначає, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 08 жовтня 2019 року. Тому постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: І.Г.Ступакова