Справа № 440/1348/20
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 р. Справа № 440/1348/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 року по справі № 440/1348/20

за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до Головного управління Національної поліції України в Полтавській області , Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач), як законний представник інтересів своєї доньки ОСОБА_2 (далі по тексту ОСОБА_2 ), звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі по тексту ГУНП в Полтавській області, перший відповідач), Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі по тексту Полтавський ВП ГУ НП в Полтавській області, другий відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області, яка полягає у невчиненні дій, передбачених статтями 23, 30 Закону України «Про національну поліцію», статтями 251, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції після отримання повідомлення позивача від 10.05.2019 про вчинення адміністративного правопорушення;

- зобов`язати Полтавський відділ поліції ГУНП в Полтавській області провести перевірку за повідомленням від 10.05.2019 про вчинення адміністративного правопорушення відповідно до вимог статей 23, 30 Закону України «Про національну поліцію», статей 251, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції;

- визнати протиправним та скасувати висновок проведення перевірки за фактом звернення ОСОБА_1 щодо неналежного розгляду його звернення від 10.05.2019 та притягнення до відповідальності працівників Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області, який складено ГУ НП в Полтавській області 29.10.2019;

- стягнути з ГУ НП в Полтавській області на користь позивача судовий збір у розмірі 2 522,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.03.2019 позивачу стало відомо, що під час навчання в Полтавському юридичному коледжі Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого його донька ОСОБА_2 , починаючи з 12.11.2018, неодноразово піддавалася психологічному (емоційному) насильству з боку її одногрупниці ОСОБА_3 . У зв`язку з чим, 10.05.2019, позивач, як законний представник неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , звернувся до Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області з повідомленням про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення - булінгу (цькування) учасника освітнього процесу, відповідальність за яке передбачена ст. 173-4 КУпАП. Після чого, не отримавши відповідь про результати розгляду поданого повідомлення, 28.08.2019 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області із заявою про надання інформації щодо результату розгляду вищевказаного повідомлення. Згодом, 03.10.2019 та 03.01.2020 позивач звертався до ГУ НП в Полтавській області із скаргою на бездіяльність старшого інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 та повторно із заявою про надання інформації щодо результату розгляду скарги на бездіяльність працівника поліції відповідно. Не отримавши відповіді на вищевказані звернення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 по справі № 440/1348/20 позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області з приводу розгляду повідомлення ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення від 10.05.2019, зареєстрованого 11.05.2019 за №К-490.

Зобов`язано Полтавський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області вчинити усі передбачені законом дії щодо належного розгляду повідомлення ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення від 10.05.2019, зареєстрованого 11.05.2019 за №К-490, з урахуванням висновків сформульованих судом у даному рішенні.

Визнано протиправним та скасовано Висновок проведення перевірки за фактом звернення гр. ОСОБА_1 щодо неналежного розгляду його звернення від 11.05.2019 та притягнення до відповідальності працівників Полтавського ВП, затверджений т.в.о. начальника УПД Головного управління Національної поліції в Полтавській області Ж.Ахіджанян 29.10.2019.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн 60 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Повернуто ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп, сплачений відповідно до дублікату квитанції АТ КБ "Приватбанк" за №0.0..1 від 06.03.2020.

Перший відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 по справі № 440/1348/20, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що при вирішенні даної справи, судом першої інстанції не взято до уваги твердження ГУ НП в Полтавській області про те, що вказаний у позовній заяві в якості другого відповідача старший інспектор з ювенальної превенції сектору превенції Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 не є належним відповідачем по даній справі, оскільки спірний висновок за результатами перевірки було складено іншою особою - дільничним офіцером поліції сектору превенції Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області капітаном поліції ОСОБА_5 . Крім того, зазначив, що в ході проведеної перевірки обставин, викладених в заяві позивача від 10.05.2019, в діях працівників поліції не було встановлено порушень чинного законодавства або перевищення своїх службових обов`язків. Також за зібраними матеріалами не було здобуто доказів, що вказували б на наявність ознак кримінального або адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3 . Вважає, що при розгляді звернень позивача ГУ НП в Полтавській області та його посадові особи діяли виключно у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, не допускаючи при цьому жодних порушень прав та законних інтересів ОСОБА_1 .

Позивач, в надісланому до суду письмовому відзиві на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу ГУ НП в Полтавській області залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазаначив, що проведеною другим відповідачем перевіркою було лише констатовано відсутність ознак кримінального правопорушення, при цьому, жодних висновків щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, щодо якого звертався позивач до поліції ці матеріали не містять. З огляду на викладене, вважає, що Полтавським окружним адміністративним судом законно та обґрунтовано визнано протиправною бездіяльність Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській областії з приводу розгляду повідомлення про вчинення адміністративного правопорушення та визнано протиправним та скасовано Висновок проведення перевірки за фактом звернення щодо неналежного розгляду звернення позивача та притягнення до відповідальності працівників останнього.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського відділу ГУНП в Полтавській області з повідомленням про вчинення адміністративного правопорушення, у якому стверджував, що його донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учениця Полтавського юридичного коледжу Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, неодноразово піддавалася психологічному (емоційному) насильству з боку її одногрупниці ОСОБА_3 . На підставі наведених в повідомленні обставин ОСОБА_1 вважав, що в діях останньої є ознаки адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (булінг (цькування) учасника освітнього процесу) та просив скласти відносно ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення, а адміністративні матеріали відносно неї направити до суду.

28.08.2019 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського відділу ГУ НП в Полтавській області із запитом щодо стану розгляду поданого ним 10.05.2019 повідомлення про вчинення адміністративного правопорушення, у зв`язку з тим, що у нього відсутні будь-які відомості щодо результатів з`ясування обставин справи.

Згідно з копіями матеріалів, наданих Полтавським відділом поліції ГУ НП в Полтавській області на виконання ухвали суду (а.с. 23-39), за повідомленням позивача від 10.05.2019 був складений висновок №5029 (зареєстровано в ЖЄО №13022 від 11.05.2019), в якому за результатами проведеної перевірки за заявою ОСОБА_1 від 07.06.2019 зазначено, що в ході проведення перевірки працівниками Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 з метою опитування гр. ОСОБА_3 . Але під час неодноразового відвідування останньої вдома не було. Під час телефонної розмови із ОСОБА_3 вона повідомила, що на даний час знаходиться за межами м. Полтави, тому опитати останню не виявилося можливим. На час закінчення перевірки ознак кримінального правопорушення не виявлено. На підставі зазначеного дільничним офіцером поліції сектору превенції Полтавського відділу поліції ГУ НП Полтавської області капітаном поліції ОСОБА_5 зроблено висновок, відповідно до якого перевірку за заявою ОСОБА_1 закінчено, а матеріали перевірки списано до справ Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області.

У зв`язку з відсутністю даних, які б указували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку з цим внести відповідну інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань матеріали, зареєстровані в ІТС ІПНП (журналі ЄО) Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області 11.05.2019 за №13022, за підписом заступника начальника начальника слідчого відділу Полтавсього відділу поліції ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 були надіслані начальнику Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 для їх розгляду згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення (а.с. 26).

Окрім того матеріали містять сам рапорт дільничного від 07.06.2019 стосовно неможливості опитати ОСОБА_3 та відсутності ознак кримінального правопорушення (а.с. 37), а також лист від 06.06.2019, адресований ОСОБА_1 , в якому останнього повідомлено, що за його заявою проведено перевірку, в ході якої ознак кримінального правопорушення не виявлено, перевірку закінчено, матеріали перевірки списані до справи Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області (а.с. 38).

Посилаючись на неналежний розгляд адресованого Полтавському відділу поліції ГУ НП в Полтавській області повідомлення про вчинення адміністративного правопорушення від 10.05.2020 та протиправність висновку проведення перевірки за фактом звернення позивача щодо неналежного розгляду його звернення від 10.05.2019 та притягнення до відповідальності працівників Полтавського Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вчинені другим відповідачем дії за результатами розгляду повідомлення ОСОБА_1 про вчинення стосовно його доньки адміністративного правопорушення не відповідають вимогам чинного законодавства та є не достатніми для визнання їх належним реагуванням органу поліції у випадку повідомлення про правопорушення або подію, яка не містить ознак кримінально карного діяння, а висновок першого відповідача про проведення перевірки за фактом звернення ОСОБА_1 щодо неналежного розгляду його звернення від 11.05.2019 та притягнення до відповідальності працівників Полтавського відділу поліції, прийнятий без належного з`ясування обставин та аналізу достатності вчинених дій працівниками поліції при розгляді повідомлення про адміністративне правопорушення.

При цьому, розглядаючи вказані позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства України термін "суб`єкт владних повноважень" означає: орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вказані норми Кодексу адміністративного судочинства України регламентують порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року у справі №19-рп/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_8 про офіційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності, правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. В цьому ж рішенні Конституційний Суд наголосив, що здійснюючи перевірку заяв і повідомлень про злочини, прокурор, слідчий, орган дізнання вдаються до тих же способів і прийомів, що й під час збирання доказів у кримінальній справі. Отже, правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб`єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову у цій справі є оскарження дій ГУ НП в Полтавській області щодо визнання протиправною бездіяльності Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області, яка полягає у невчиненні дій, передбачених статтями 23, 30 Закону України «Про національну поліцію», статтями 251, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції після отримання повідомлення позивача від 10.05.2019 про вчинення адміністративного правопорушення та визнання протиправним висновку проведення перевірки за фактом звернення ОСОБА_1 щодо неналежного розгляду його звернення від 10.05.2019 та притягнення до відповідальності працівників Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області, який складено ГУ НП в Полтавській області 29.10.2019.

У свою чергу, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії зазначеного звернення, в останній позивачем поставлено питання притягнення до відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-4 КУпАП України. Зокрема, позивач повідомляє, що під час навчання в Полтавському юридичному коледжі Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого його донька ОСОБА_2 , починаючи з 12.11.2018, неодноразово піддавалася психологічному (емоційному) насильству з боку її одногрупниці ОСОБА_3 (а.с.6-7).

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України, судоустрій, судочинство, організація і діяльність прокуратури, органів дізнання і слідства визначаються виключно законами. Правосуддя в Україні здійснюється шляхом розгляду і вирішення справ по спорах відповідно до процесуального законодавства України.

Згідно з ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ст. 3 КПК України).

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено параграфом 1 глави 26 КПК України.

Так, за приписами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Колегія суддів звертає увагу на те, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав чи свобод.

Водночас стаття 19 Кодексу адміністративного судочинства України прямо вказує на те, що справи, які мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства, не належать до юрисдикції адміністративних судів.

У рішенні №19-рп/2011 від 14.12.2011 Конституційний Суд України зазначив, що Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Здійснюючи перевірку заяв і повідомлень про злочини, прокурор, слідчий, орган дізнання діють до порушення кримінальної справи, однак вдаються до тих же способів і прийомів, що й під час збирання доказів у кримінальній справі. Отже, правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб`єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

З аналізу викладених норм вбачається, що компетентним національним судом, до юрисдикції якого належить розгляд скарг щодо прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб`єктом владних повноважень стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини, є суд, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що спір, який виник між сторонами у справі, підлягає розгляду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки захист прав заявника, з урахуванням обов`язковості дотримання вимог частини ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вимагав би від адміністративного суду, до якого надійшов такий позов, перевіряти та надавати оцінку обставинам, не властивим суду адміністративної юрисдикції, дотримання відповідачами приписів, встановлених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом в постанові від 23.07.2020 у справі № 343/222/18.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" зазначив, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, який, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Враховуючи вимоги, наведені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Верховний Суд України неодноразово, зокрема, в постановах від 24.04.2012 р. по справі № 21-989во10, від 16.09.2015 р. по справі № 21- 1666а15, вказував на те, що спори, які стосуються перевірки правомірності дій (рішень) правоохоронних органів, вчинених (прийнятих) при досудовому розслідуванні, не відносяться до юрисдикції адміністративних судів.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що спір, який виник між сторонами в цій справі підлягає розгляду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Отже, вимоги позивача до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повинні бути розглянуті в межах кримінального, а не адміністративного судочинства.

Згідно з ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

У чергу, відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 по справі № 440/1348/20 підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ч.4 ст.229, ст.ст.238, 240, ч.4 ст.241, ст.ст.243, ч.4 ст.250, ст.ст.308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Полтавській області - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 по справі № 440/1348/20 - скасувати.

Провадження у справі № 440/1348/20 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Роз`яснити позивачу, що дана справа за позовом ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії підлягає вирішенню в порядку кримінального судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій В.Б. Русанова