Справа № 360/2543/20
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 жовтня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2543/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Ірметової О.В.

за участю

секретаря судового засідання: Попової Н.І.

представника позивача: не прибув

представника відповідача: Доброреза В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що фізична особа ОСОБА_1 , перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області та на даний час має податковий борг у сумі 2376566,93 грн.

В інтегрованих картках платника податків ОСОБА_1 станом на теперішній час обліковується податковий борг по орендній платі з фізичних осіб у сумі 2376566,93 грн., який виник в результаті несплати у встановлені терміни сум грошових зобов`язань донарахованих контролюючим органом згідно податкових повідомлень-рішень, а саме: податкове повідомлення-рішення (форма 'Ф') № 3498-1303 від 02.06.2017 на суму 591582,69 грн, податкове повідомлення-рішення (форма 'Ф') № 3499-1303 від 02.06.2017 на суму 13556,38 грн, податкове повідомлення-рішення (форма 'Ф') № -0462 від 07.06.2018 на суму 591582,69 грн, податкове повідомлення-рішення (форма 'Ф') № -0462 від 07.06.2018 на суму 13556,38 грн, податкове повідомлення-рішення (форма 'Ф') № 96235-5150-0462 від 23.04.2019 на суму 13556,38 грн, податкове повідомлення-рішення (форма 'Ф') № 96234-5150-0462 від 23.04.2019 на суму 591582,69 грн. Інформація щодо оскарження вищезазначених рішень у контролюючого органу відсутня.

Відповідно до вимог ст.59 Податкового кодексу України, у зв`язку з несплатою до бюджету сум податкового боргу, ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра в автоматичному режимі сформовано ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» від 07.09.2015 №230-23 на суму 218619,00 грн., яка 08.09.2018 надіслана засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення на податкову адресу.

На думку позивача, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області як орган державної податкової служби та контролюючий орган набуває права відповідно до Податкового кодексу України звернутися до суду з адміністративним позовом про стягнення суми податкового боргу з платника податків ОСОБА_1 у сумі 2376566,93 грн.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути суму податкового боргу в розмірі 2 376 566,93 грн. з фізичної особи ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 13 липня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 06 серпня 2020 року (а.с. 41-42).

14 вересня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовні заяву, в обґрунтування якого зазначено, що 17 березня 2008 року між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_1 були укладені Договори оренди землі, посвідчені нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А.В. і зареєстровані в реєстрі нотаріальних дій за №№ 741, 742.

Відповідно до умов Договорів оренди Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельні ділянки загальною площею 2,0291 га та 0,1059 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 і зареєстровані в Державному реєстрі земель за кадастровими номерами № :02:112:0033 і № :02:112:0034.

На вказаних ділянках розташований об`єкт нерухомості, а саме: частина адміністративно-побутового корпусу літ. Б-2, у цокольному поверсі приміщення №1 поз 1-3 площею 208,4 кв. м.; на першому поверсі приміщення №4 поз. 1-21, площею 191,3 кв. м.; на другому поверсі приміщення №6 поз. 1-16 площею 213,0 кв. м., загальною площею 612,7 кв. м., навіс літ. К, гараж літ. М (тимчас.), вагончик літ. О (тимчас.), огорожа та споруди №11, №11а, №12-18, 22-37, 39, 41, 44-56, залізничні колії №42,43, мостіння І, II; в загальному користуванні поз. 1-1, ІІ-1, III-1; ганки літ. б, 61; склад літ. 3-1, загальною площею 1103,2 кв. м., підвал під літ. 3-1, естакада літ з, вхід у підвал літ. зі, зІІ, склад літ. И-1, загальною площею 1093,5 кв. м., підвал під літ. И-1, естакада літ. и, вхід у підвал літ иі.

04 листопада 2016 року між відповідачем і ПАТ «Банк Кредит Дніпро» був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно якого відповідач передав у власність Банка Будівлю. Цей договір був посвідчений нотаріально 04.11.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О. та зареєстровано в реєстрі за №6742. Будівля передана у власність Банка з метою погашення кредитної заборгованості на підставі вищевказаного договору про задоволення вимог іпотекодержателя та статті 37 Закону України «Про іпотеку». Тобто, починаючи з 04 листопада 2016 року відповідач не користується Будівлею, право власності на яку перейшло до Банку, і саме Банк є власником Будівлі. Не зважаючи на це, відповідачу фактично випадково стало відомо, про те, що позивачем подано позовну заяву про стягнення податкового боргу у розмірі 2 376 566,93 грн. на підставі податкових повідомлень-рішень: № 3314-1303 від 04.08.2016 на суму 7673,40 грн, № 3314-1305 від 04.08.2016 на суму 334857,32 грн, № 3498-1303 від 02.06.2017 на суму 591582,69 грн, № 3499-1303 від 02.06.2017 на суму 13556,38 грн, № від 07.06.2018 на суму 591582,69 грн, № від 07.06.2018 на суму 13556,38 грн, № 96234-5150 від 23.04.2019 на суму 591582,69 грн, № 96235-5150 від 23.04.2019 на суму 13556,38 грн. А також податкова вимога, точніше корінець податкової вимоги від 07.09.2015 року №230-23 на суму 216619,00 грн.В матеріалах справи наявні копії корінців ППР, в яких зазначена податкова адреса відповідача: «АДРЕСА_3 (в ППР за 2015-2017 роки) та АДРЕСА_2 (в ППР за 2018-2019 роки)». В повідомленні про вручення наявна відмітка про вручення листа 25.08.2016 якомусь Лагунову «за довіреністю» у місті Дніпро. Однак відповідач не уповноважувала нікого на отримання кореспонденції від свого імені, та довіреностей нікому на отримання кореспонденції не видавала.

Встановлення порядку направлення (вручення) ППР відповідачу має істотне значення для вирішення даної справи, оскільки від цього залежить момент виникнення зобов`язання відповідача зі сплати податку. Як було зазначено вище, згідно з п.287.5. ст.287 ПКУ податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Відповідач не отримувала ППР і у позивача відсутні докази їх належного направлення (вручення), тому у відповідача не виникає обов`язку щодо їх виконання.

На підставі вищезазначеного, представник відповідача просив суд відмовити Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, розгляд справи просив проводити без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні надав письмові пояснення, в обґрунтування яких зазначено, що будівля передана у власність банка з метою погашення кредитної заборгованості на підставі вищевказаного договору про задоволення вимог іпотекодержателя та статті 37 Закону України «Про іпотеку». Тобто, починаючи з 04 листопада 2016 року відповідач не користується не тільки Будівлею, а і земельною ділянкою під Будівлею, Банк є власником Будівлі і платником податку на землю.

Врахувавши доводи позивача, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, суд встановив такі обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою - підприємцем 13.12.2004, за № 2 000435, адреса: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та взято на податковий облік в Луганській об`єднаній державній податковій інспекції у Луганській області (а.с. 57-58).

ОСОБА_1 знаходиться на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області (не основне місце обліку).

Позивачем було укладено з Дніпропетровською міською радою наступні договори оренди земельної ділянки:

- договір оренди землі від 17.03.2008 площею 0,1059 га за адресою: по АДРЕСА_1 (а.с. 94-101);

- договір оренди землі від 17.03.2008 площею 2,0291 га за адресою: по АДРЕСА_1 (а.с. 102-109);

- додатковий договір до договору оренди землі від 15.04.2011 (а.с.110-115);

- додатковий договір до договору оренди землі від 15.04.2011 (а.с.116-121).

Позивачем було укладено з Публічним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 04.11.2016 щодо передачі Іпотекодавцями Іпотекодержателю частини адміністративно-побутового корпусу літ. Б-2, у цокольному поверсі приміщення №1 поз 1-3 площею 208,4 кв. м.; на першому поверсі приміщення №4 поз. 1-21, площею 191,3 кв. м.; на другому поверсі приміщення №6 поз. 1-16 площею 213,0 кв. м., загальною площею 612,7 кв. м., навіс літ. К, гараж літ. М (тимчас.), вагончик літ. О (тимчас.), огорожа та споруди №11, №11а, №12-18, 22-37, 39, 41, 44-56, залізничні колії №42,43, мостіння І, II; в загальному користуванні поз. 1-1, ІІ-1, III-1; ганки літ. б, 61; склад літ. 3-1, загальною площею 1103,2 кв. м., підвал під літ. 3-1, естакада літ з, вхід у підвал літ. зі, зІІ, склад літ. И-1, загальною площею 1093,5 кв. м., підвал під літ. И-1, естакада літ. и, вхід у підвал літ И-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у власність в рахунок виконання основного зобов`язання, яке становить 8 002 585,00 грн (а. с. 122-125).

Станом на день розгляду справи відповідач має заборгованість у сумі 2 376 566,93 грн по орендній платі з фізичних осіб, що фактично відповідачем не оскаржується (а.с. 11, 12)

Заборгованість виникла у зв`язку з несплатою грошових зобов`язань визначених ГУ ДПС у Дніпропетровській області, у податкових-повідомленнях рішеннях:

- № 3499-1303 від 02.06.2017 на суму 13556,38 грн, яке направлено за адресою: АДРЕСА_1 та конверт повернувся за закінченням терміну зберігання (а.с. 16);

- № 3498-1303 від 02.06.2017 на суму 591582,69 грн, яке направлено за адресою: АДРЕСА_1 та конверт повернувся за закінченням терміну зберігання (а.с. 16);

- № -0462 від 07.06.2018 на суму 591582,69 грн, яке направлено за адресою: АДРЕСА_1 та конверт повернувся за закінченням терміну зберігання (а.с. 17);

- № -0462 від 07.06.2018 на суму 13556,38 грн, яке направлено за адресою: АДРЕСА_1 та конверт повернувся за закінченням терміну зберігання (а.с. 17);

- № 96235-5150-0462 від 23.04.2019 на суму 13556,38 грн, яке направлено за адресою: АДРЕСА_1 та конверт повернувся за закінченням терміну зберігання (а.с. 7-10);

- № 96234-5150-0462 від 23.04.2019 на суму 591582,69 грн, яке направлено за адресою: АДРЕСА_1 та конверт повернувся за закінченням терміну зберігання (а.с. 7-10);

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі -також ПК України) , який набрав чинності з 01 січня 2011 року.

Відповідно до п.п.16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Пунктом 287.3. ст. 287 ПК України встановлено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

У відповідності до п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Згідно до п. 287.2 ст. 287 ПК України облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться щороку до 1 травня.

Відповідно до п. 287.5 ст. 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

У відповідності до п. 287.7 ст. 287 ПК України у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

Згідно до п. 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Відповідно до п. 288.2 ст. 288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Згідно до п. 288.3 ст. 288 ПК України об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

У відповідності до 288.4 ст. 288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до приписів пункту 288.5 ст. 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки; може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

У відповідності до п. 288.7 ст. 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Відповідно до п. 289.1 ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Згідно до п. 289.2 ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до пункту 58.1. статті 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному статтею 59 Податкового кодексу України (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, у разі несплати платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення (за відсутності факту оскарження такого акту індивідуальної дії) визначених в такому рішенні грошових зобов`язань у податкового органу виникає право надіслати платнику податків податкову вимогу.

У зв`язку з непогашенням відповідачем узгодженої суми податкового зобов`язання позивачем винесено податкову вимогу форми Ф від 07.09.2015 № 230-23 (а. с. 5).

Стягнення коштів платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України).

Отже, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання (вручення) платникові податків податкової вимоги.

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Відповідно до абзацу 2 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Враховуючи викладене, за винятком випадків оскарження податкового повідомлення-рішення, законодавство пов`язує виникнення у фізичної особи обов`язку сплатити грошове зобов`язання із фактом особистого вручення їй чи законному представникові податкового повідомлення-рішення або надсилання його рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем проживання або останнім відомим місцезнаходженням.

Пунктом 3.9 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 листопада 2012 року №1236, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2012 року за N 2135/22447 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що дата відправлення (вручення) проставляється на корінці податкового повідомлення-рішення:

а) посадовою особою платника податків - юридичної особи (фізичною особою - платником податків) або її законним представником - у разі вручення податкового повідомлення-рішення під розписку;

б) працівником структурного підрозділу, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальною особою, визначеною керівником органу державної податкової служби для виконання таких функцій, - у разі надіслання листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до корінця податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 62 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі подання для пересилання реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу з повідомленням про його вручення відправник заповнює бланк повідомлення на свою поштову адресу або адресу особи, якій за його дорученням належить надіслати повідомлення після вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Відповідно до пункту 3.10. Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 листопада 2012 року №1236, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2012 року за N 2135/22447 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Таким чином, податковий орган при направленні на адресу фізичної особи (місце проживання або останнє відоме місцезнаходження) податкового повідомлення-рішення поштою повинен відобразити дату відправлення на корінці податкового повідомлення-рішення та прикріпити до нього повернуте повідомлення про вручення, в якому зазначається дата вручення або причини невручення.

Отже, для встановлення факту направлення (вручення) фізичній особі податкового повідомлення-рішення поштою у встановленому законодавством порядку, дослідженню підлягають:

відповідність адреси одержувача у поштовому відправленні місцю проживання або останньому відомому місцезнаходженню фізичної особи;

повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, в якому зазначено дату вручення або причини невручення;

відповідність дати відправлення на корінці податкового повідомлення-рішення даті, зазначеній у повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення тощо.

Суд зазначає, що позивач у корінці податкового повідомлення-рішення зазначалися адреси: АДРЕСА_2 , або АДРЕСА_4 , а надсилав податкові повідомлення-рішення, яким були нараховані податки зі сплати орендної плати з фізичних осіб, за адресою: АДРЕСА_1, про що зазначено на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення, яка не є податковою адресою відповідача.

Тобто, адреса на корінці податкового повідомлення-рішення не відповідає адресі, на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Крім того суд зазначає, що з наданих позивачем зворотніх поштових повідомлень (а.с. 10, зворотній бік 16, зворотній бік 17, 28) не можливо встановити факт направлення позивачем у справі податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги.

Зокрема зворотні поштові повідомлення, які містяться на аркушах справи 10, зворотній бік 16 датовані 20 серпня 2019 року та 01 серпня 2017 року відповідно. В свою чергу податкові повідомлення-рішення датовані 23 квітня 2019 року та 07 червня 2018 року. Відповідно зазначені поштові повідомлення не можуть свідчити про направлення податкових повідомлень-рішень.

Щодо дати направлення податкових повідомлень-рішень від 07.06.2018 № -0462 на суму 591582,69 грн та № -0462 на суму 13556,38 грн, взагалі не можливо встановити дату їх направлення, оскільки на зворотньому поштовому повідомленні відсутні дата подання поштового відправлення до відділення пошти (зворотній бік 17).

Також позивачем не надано суду жодного доказу щодо направлення на адресу відповідача податкової вимоги від 07.09.2015 форми "Ф" № 230-23.

Таким чином, судом встановлено, що податковим органом не дотримано зазначених вище положень Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, податкової вимоги та не зазначено на корінцях податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги дати отримання цих документів платником податків, а тому відсутні підтвердження податковим органом факту направлення відповідачу у справі податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що адміністративний позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у справі № 826/14361/16.

З урахуванням вимог ст.139 КАС України, питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний тест рішення складено та підписано 09 жовтня 2020 року.

Суддя О.В. Ірметова