Справа № 240/844/20
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
12 жовтня 2020 року м. Житомир справа № 240/844/20
категорія 111030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД до Головного управління ДФС у Житомирській області та до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
Товариство з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:
Враховуючи вищезазначене, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД вважає, що прийняті на підставі висновків акту перевірки від 12 липня 2019 року №488/06-30-12-02/38267160 податкові повідомлення - рішення є протиправними, а тому воно звернулось з даним позовом до суду.
Ухвалою судді від 10 лютого 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі №240/844/20 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 02 березня 2020 року о 10:00.
02 березня 2020 року на електронну пошту суду надійшло клопотання, в якому позивач просив відкласти розгляд справи на іншу дату через зайнятість його представника в іншому судовому процесі (том 2 а.с.18-19).
У зв`язку із надходженням зазначеного клопотання, призначене на 02 березня 2020 року підготовче судове засідання по справі було перенесено на 18 березня 2020 року о 10:00.
13 березня 2020 року на електронну пошту суду надійшло клопотання, в якому відповідач просив відкласти судове засідання по справі на іншу дату, у зв`язку з тим, що відповідальний за супроводження даної справи працівник ОСОБА_1 перебуває у відпустці, а інші працівники відділу зайняті в судових засіданнях з розгляду інших справ (том 2 а.с.27-28).
Крім того, 17 березня 2020 року до суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД, в якому позивач, у зв`язку із введенням на всій території України карантинних заходів, спрямованих на запобігання коронавірусної хвороби COVID-19, просив відкласти розгляд справи (том 2 а.с.32).
З огляду на надходження вищезазначених клопотань сторін, призначене на 18 березня 2020 року підготовче судове засідання по справі, було перенесено на 08 квітня 2020 року о 11:00.
06 квітня 2020 року представником відповідача до відділу документального забезпечення подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку карантином, введеним постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 для запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 (том 2 а.с.36).
У зв`язку з вищезазначеним, підготовче судове засідання по справі відкладено на 29 квітня 2020 року о 12:00.
27 квітня 2020 року на електронну пошту суду надійшло клопотання, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД просило відкласти розгляд справи на іншу дату у зв`язку із введенням карантинних заходів, спрямованих на запобігання коронавірусної хвороби COVID-19 (том 2 а.с.46). Аналогічне клопотання 27 квітня 2020 року надійшло на електронну пошту суду і від відповідача (том 2 а.с.47).
З огляду на надходження вищезазначених клопотань сторін, призначене на 29 квітня 2020 року підготовче судове засідання по справі, було перенесено на 10 червня 2020 року о 14:30.
Призначене на 10 червня 2020 року підготовче судове засідання по справі було відкладено на 16 липня 2020 року о 14:30 у зв`язку з надходженням відповідного клопотання від позивача (том 2 а.с.55).
Під час підготовчого судового засідання по справі, що відбулося 16 липня 2020 року за участі представників сторін, протокольною ухвалою суду, винесеною без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання від 16.07.2020, Головне управління ДПС у Житомирській області залучено до участі в справі в якості співвідповідача. В подальшому, в підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву до 03 серпня 2020 року о 15:00.
У зв`язку з надходження до суду 03 серпня 2020 року клопотань від представників сторін про відкладення розгляду справи (том 2 а.с.66-67), підготовче судове засідання по справі було перенесено на 07 вересня 2020 року о 11:00.
07 вересня 2020 року до суду з`явились представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД - Данилюк Д.В. та представник Головного управління ДПС у Житомирській області - Домарацька В.В.
Протокольною ухвалою суду, винесеною без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання від 07.09.2020, закінчено підготовче судове засідання та розпочато розгляд справи по суті.
Під час судового засідання представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, натомість представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.
Після з`ясування позиції сторін, допиту свідків та дослідження наявних у матеріалах справи доказів, судом без виходу до нарадчої кімнати було винесено протокольну ухвалу про перехід до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.
Після дослідження наявних у матеріалах справи доказів, судом без виходу до нарадчої кімнати було винесено протокольну ухвалу про перехід до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
З наявного у матеріалах справи виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯнЕір» є пасажирський авіаційний транспорт (код згідно КВЕД 51.10) (том 1 а.с.43).
Матеріалами справи підтверджується, що в період з 26.06.2019 по 05.07.2019 посадовими особами Головного управління ДФС у Житомирській області на підставі наказу Головного управління ДФС у Житомирській області від 13.06.2019 №1121 і направлень від 25.06.2019 №1500 та №1501, а також відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.75.1 ст. 75, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯнЕір» з питань правомірності декларування від`ємного значення податку на додану вартість та заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість по декларації за квітень 2019 року.
За результатами перевірки був складений акт від 12 липня 2019 року №488/06-30-12-02/38267160 (том 1 а.с.14-39), в якому зафіксовано ряд допущених позивачем порушень, а саме:
1) п.187.1 ст.187, п.198.2, п.198.6 ст. 198, п.201.7 ст.201, п.201.10 ст. 201, п. 200.4 «б» ст.200 Податкового кодексу України, чим завищено суму бюджетного відшкодування на 1177478,00 гривень;
2) п.200.4 «б» ст.200 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим у товариства відсутнє право на отримання бюджетного відшкодування в розмірі 255329,00 гривень;
Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, та зазначає наступне.
Так, в ході перевірки поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ЯнЕір» декларації з ПДВ за червень 2018 року контролюючим органом було встановлено, що позивачем в рядку 11.1 декларації "Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи з основною ставкою" зазначено суму ПДВ 639165,00 грн., проте згідно Архіву електронної звітності СЕА ПДВ загальна сума податку, сплаченого платником при ввезені товарів на митну територію України в червні 2018 року складає 396372,07 грн. З огляду на що, відповідачем був зроблений висновок про завищення імпортованих операцій по декларації за червень 2018 року на суму 242793,00 грн. (том 1 а.с.23).
Також під час перевірки посадовими особами Головного управління ДФС у Житомирській області було виявлено, що в додатку 5 до декларації з ПДВ за травень та вересень 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ЯнЕір» ЛТД віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ по постачальнику - ТОВ «ЮКОЙЛ», податкові накладні якого, виписані з порушенням (не на першу подію).
Суд не погоджується з такими висновками Головного управління ДФС у Житомирській області та зазначає наступне.
Згідно із пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 Кодексу, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені розділом V Кодексу (пункт 200.2 статті 200 Кодексу).
Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Підпунктом 14.1.181. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 198.1. статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до п.198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Виходячи з системного аналізу наведених норм права суд приходить до висновку, що необхідними підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товарів, робіт та послуг з метою його подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв`язку з таким придбанням, з врахуванням рівня звичайних цін.
Податковий кодекс України визначає лише окремі випадки, за яких неможливе включення витрат по сплаті податку на додану вартість до податкового кредиту звітного періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Під час розгляду справи судом було встановлено, що одним із зазначених в акті перевірки від 12.07.2019 №488/06-30-12-02/38267160 порушень, яке стало підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, є формування Товариством з обмеженою відповідальністю «ЯнЕір» ЛТД податкового кредиту на підставі податкових накладних, які були складені контрагентами: Малим приватним виробничо-впроваджувальним підприємством "Техносервіс-2", ТОВ "Юкойл", ТОВ "Автоцентр Бориспіль", ТОВ "ОФТ 18" та АТ "Міжнародні Авіалінії України", з порушенням п. 4 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року №1307, та п. 201.1. ст. 201 Податкового Кодексу України, оскільки опис (номенклатура) товарі/послуг в них були зазначені не державною мовою.
Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.
Таким чином, опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, а також обсяг є обов`язковими реквізитами податкової накладної.
Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п.201.2 ст. 201 ПК України).
Зміст вищезазначених норм свідчить на користь висновку, що всі обов`язкові реквізити податкової накладної, в тому числі й опис (номенклатура) товарів/послуг, їх кількість та обсяг, повинні заповнюватися державною мовою.
Дослідивши під час розгляду справи копії податкових накладних, складених контрагентами позивача: Малим приватним виробничо-впроваджувальним підприємством "Техносервіс-2", ТОВ "Юкойл", ТОВ "Автоцентр Бориспіль", ТОВ "ОФТ 18" та АТ "Міжнародні Авіалінії України", суд встановив, що в графі 2 "Номенклатура товарів/послуг продавця" інформація дійсно зазначена або ж не державною мовою, або ж містить абревіатуру найменування товару (том 1 а.с. 52, 72, 75, 79, 82, 85, 87, 90, 93, 96, 99, 102, 128, 130, 132, 134, 136, 138, 140, 142, 144, 146, 148, 151, 153, 155, 157, 159, 161, 163, 165, 167, 169, 171, 173, 175, 177, 179, 181, 183, 185, 187, 190, 192 194, 195, 196, 198, 201, 203, 205, 207, 209, 211, 213, 215, 217, 219). З даного приводу позивач під час розгляду справи пояснив, що зазначення в графі 2 "Номенклатура товарів/послуг продавця" інформації не державною мовою пов`язана з неможливого перекладу найменування товару на державну мову.
Водночас, суд наголошує, що згідно з пунктом 201.10. ст. 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Натомість, відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Під час розгляду справи судом було безспірно встановлено, що всі складені контрагентами позивача: Малим приватним виробничо-впроваджувальним підприємством "Техносервіс-2", ТОВ "Юкойл", ТОВ "Автоцентр Бориспіль", ТОВ "ОФТ 18" та АТ "Міжнародні Авіалінії України", податкові накладні, на підставі яких Товариство з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД сформувало податковий кредит, були зареєстровані контролюючим органом в Єдиному реєстрі податкових накладних, не дивлячись на те, що в графі 2 "Номенклатура товарів/послуг продавця" вони містили інформацію, зазначеною не державною мовою, а тому ці податкові накладні є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Крім того, відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.
З наведеного вбачається, що недоліки в оформлені реквізитів податкової накладної, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
За змістом норм Податкового кодексу України, зокрема статті 198, право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (робіт, послуг), основних фондів (необоротних активів) (щодо останніх, крім того, будівництво, спорудження, створення), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема щодо податкового кредиту - податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України) сум витрат на придбання товару (робіт, послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (робіт, послуг). Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. Отже, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту. Аналогічні правові позиції висловлені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 березня 2018 року у справі № 816/809/17.
В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік певного платника податку-покупця від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження факту отримання товарно-матеріальних цінностей та послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальниками, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цих осіб.
Складені контрагентами позивача - Малим приватним виробничо-впроваджувальним підприємством "Техносервіс-2", ТОВ "Юкойл", ТОВ "Автоцентр Бориспіль", ТОВ "ОФТ 18" та АТ "Міжнародні Авіалінії України" податкові накладні дозволяють ідентифікувати здійснені операції, їх зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суми податкових зобов`язань (том 1 а.с. 52, 72, 75, 79, 82, 85, 87, 90, 93, 96, 99, 102, 128, 130, 132, 134, 136, 138, 140, 142, 144, 146, 148, 151, 153, 155, 157, 159, 161, 163, 165, 167, 169, 171, 173, 175, 177, 179, 181, 183, 185, 187, 190, 192 194, 195, 196, 198, 201, 203, 205, 207, 209, 211, 213, 215, 217, 219). Більш того, реальність зазначених у вказаних податкових накладних господарських операцій підтверджується наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.
Таким чином, з огляду на положення пункту 201.10. ст. 201 ПК України, формуючи податковий кредит на підставі зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних Малого приватного виробничо-впроваджувального підприємства "Техносервіс-2", ТОВ "Юкойл", ТОВ "Автоцентр Бориспіль", ТОВ "ОФТ 18" та АТ "Міжнародні Авіалінії України" Товариство з обмеженою відповідальністю «ЯнЕір» ЛТД діяло відповідно до вимог чинного законодавства.
Суд вважає, що такий висновок відповідача є хибним та не ґрунтується на дійсних обставинах справи, з огляду на наступне.
Згідно пп."ґ" п. 198.1 ст. 198 ПКУ до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Позивачем в декларації з ПДВ за червень 2018 року включено суму ПДВ 639165,00 гривень (р.11.1 ввезені на митну територію України товари, необоротні активи з основною ставкою) (том 1 а.с.227).
За результатами перевірки контролюючий орган зробив висновок про завищення імпортних операцій по декларації з ПДВ за червень 2018 р. на 242793,00 грн., який базується на даних Архіву електронної звітності - СЕА ПДВ, відповідно до якого загальна сума податку, сплаченого платником податків при ввезенні товарів на митну територію України в червні 2018 р. складає 396372,07 грн.
Відтак висновок контролюючого органу про завищення позивачем імпортних операцій по декларації за червень 2018 р. на суму 242793,00 грн. є безпідставним та таким що не підтверджується наявними у справі доказами.
Нормами пункту 201.1 статті 201 ПК України визначений обов`язок платника податку скласти податкову накладну на дату виникнення податкових зобов`язань та зареєструвати таку в Єдиному реєстрі податкових накладних у термін, встановлений цим Кодексом.
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.7 ст. 201 ПК України).
Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що податкова накладна повинна бути складена на дату тієї події, що відбулася раніше: на дату зарахування коштів від покупця на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або ж на дату відвантаження товарів.
Більш того, при віднесенні сум ПДВ до складу податкового кредиту також діє правило першої події, оскільки згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Оскільки подією, що відбулася раніше, є дата оплати придбаного товару 25 травня 2018 року, то саме ця дата і є датою виникнення податкових зобов`язань, та відповідно й датою, якою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкойл» зобов`язане було скласти податкову накладну.
Однак, суд вважає такі висновки безпідставними, враховуючи наступне.
Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відтак, суд повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1; реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2; а також установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби.
Серед переліку територіальних органів Державної податкової служби, що утворюються (додаток 1), визначено Головне управління ДПС у Житомирській області. Згідно із додатком 2 Головне управління ДФС у Житомирській області реорганізовується шляхом приєднання до Головного управління ДПС у Житомирській області.
Наказом Державної податкової служби України "Про затвердження положень про територіальні органи ДПС" №14 від 12.07.2019, затверджено положення про Головне управління ДПС у Житомирській області (далі - Положення)
Відповідно до пункту 1 Положення Головне управління ДПС у Житомирській області є територіальним органом Державної податкової служби України, який підпорядковується Державній податковій службі. Головне управління ДПС забезпечує реалізацію повноважень ДПС на території Житомирської області. Головне управління ДПС є правонаступником усіх прав та обов`язків Головного управління ДФС у Житомирській області.
Наказом Головного управління ДПС у Житомирській області від 29.08.2019 № 6 розпочато виконання Головним управлінням ДПС у Житомирській області повноважень Головного управління ДФС у Житомирській області, що припиняється.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович