Справа № 480/4356/20
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2020 року Справа № 480/4356/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4356/20 за позовом ОСОБА_1 до Липоводолинської селищної ради Липоводолинського району Сумської області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Липоводолинської селищної ради Липоводолинського району Сумської області, в якій просить:
Свої вимоги мотивує тим, що нею було надіслано до Липоводолинської селищної ради Липоводолинського району Сумської області проект землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства розташованої за межами населених пунктів на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області. Розглянувши заяву позивача, Липоводолинська селищна рада Липоводолинського району Сумської області в рішенні від 25.06.2020 р. повідомила про відмову у затвердженні проекту землеустрою. Вказану відмову позивач вважає протиправною, необґрунтованою та такою, що суперечить нормам Земельного кодексу України. Зазначає, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Відповідач, розглядаючи заяву позивача, повинен був прийняти одне з двох рішень: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні. При цьому, у випадку надання відмови, Липоводолинська селищна рада Липоводолинського району Сумської області повинна була керуватись лише тими підставами, виключний перелік яких визначено у ст. 118, 186-1 Земельного кодексу України, з відповідним обґрунтуванням. Позивач зазначає, що рішення про затвердження проекту землеустрою або мотивованого рішення про відмову в затвердженні такого проекту, Липоводолинською селищною радою Липоводолинського району Сумської області прийнято не було. У зв`язку з вказаним позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 20.07.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
25.08.2020 р. представником позивача подано відповідь на відзив, в якому він зазначає, що 23.01.2020 року позивачем був виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а громадянин ОСОБА_2 отримав дозвіл на виготовлення проекту землеустрою тільки 19.02.2020р., тобто Липоводолинська селищна рада, приймаючи рішення щодо надання дозволу гр. ОСОБА_2 на той час, коли вже надала суміжну земельну ділянку позивачу, не перевірила розташування земельної ділянки вимогам передбаченим п.7 ст.118 ЗК України, тому просить позовні вимоги задовольнити.
04.09.2020 р. від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому він заперечував проти позовних вимог.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 надіслала до Липоводолинської селищної ради Липоводолинського району Сумської області проект землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с.11-71).
Рішенням від 25.06.2020 року Липоводолинська селищна рада Липоводолинського району Сумської області відмовила позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельної ділянки для зедення особистого селянського господарства площею 2,0 га., кадастровий номер :04:001:0471, розташованої на території Калінінської сільської ради, Липоводолинського району Сумської області (а.с.10).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з витягу з протоколу ІІІ-го пленарного засідання четвертої сесії сьомого скликання Липоводолинської селищної ради Липоводолинського району Сумської області підставою для такої відмови стала наявність двох розроблених проектів землеустрою на одну земельну ділянку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. а ч.3 ст. 22 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі Земельний кодекс України) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до частин першої-третьої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з частинами восьмою-десятою статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого, самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому з вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Під час виготовлення проекту землеустрою на виконання вимог частини восьмої статті 118 Земельного кодексу України та в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, позивач отримала погодження компетентного органу, яке відображено у висновку експерта державної експертизи про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Відповідач, розглядаючи заяву позивача, повинен був прийняти одне з двох рішень: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні. При цьому, у випадку надання відмови Липоводолинська селищна рада Липоводолинського району Сумської області повинна була керуватись лише тими підставами, виключний перелік яких визначено у ст. 118, 186-1 Земельного кодексу України, з відповідним обґрунтуванням.

Обґрунтованої та мотивованої інформації щодо погодження або непогодження позивачу надання у власність земельної ділянки Липоводолинська селищна рада Липоводолинського району Сумської області не надала.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної в Постанові ВП ВС від 28 листопада 2018 року, справа № 820/4219/17, відповідач може відмовити в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою або надати висновок про відмову в погодженні цього дозволу лише у разі невідповідності його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

На підставі частини восьмої статті 186-1 ЗК України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Відмовляючи у затвердженні проекту землеустрою, в рішенні від 25.06.2020 відповідач не зазначив вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків.

Також суд зазначає, що 23.01.2020 року позивачем був виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а громадянин ОСОБА_2 отримав дозвіл на виготовлення проекту землеустрою тільки 19.02.2020р., тобто Липоводолинська селищна рада, приймаючи рішення щодо надання дозволу гр. ОСОБА_2 , на той час, коли вже надала суміжну земельну ділянку позивачу, не перевірила розташування земельної ділянки вимогам передбаченим п.7 ст. 118 ЗК України, відповідно до якої підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що рішення від 25.06.2020 щодо відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою не відповідає критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, є протиправним, а позовні вимоги щодо його скасування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що Липоводолинською селищною радою було прийнято рішення про відмову у затвердженні позивачу проекту землеустрою без наведення (встановлення) вичерпних підстав для відмови, передбачених ст. 118 Земельного кодексу України, суд вважає за необхідне зобов`язати Липоводолинську селищну раду Липоводолинського району Сумської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу площею 2,00 га, кадастровий номер :04:001:0471 за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумській області.

На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1681 грн. 60 коп., сплачений при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Липоводолинської селищної ради Липоводолинського району Сумської області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати відмову Липоводолинської селищної ради Липоводолинського району Сумської області у затвердженні проекту землеустрою та наданні ОСОБА_1 земельної ділянки у власність площею 2,00 га, кадастровий номер :04:001:0471 за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумській області, викладену у рішенні від 25.06.2020 р.

Зобов`язати Липоводолинську селищну раду Липоводолинського району Сумської області (вул.Роменська, 10,смт.Липова Долина, Сумська область,42500, ) затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) площею 2,00 га, кадастровий номер :04:001:0471 за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Липоводолинської селищної ради Липоводолинського району Сумської області (вул.Роменська, 10,смт.Липова Долина, Сумська область,42500, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1681 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 жовтня 2020 року

Суддя О.О. Осіпова