Справа № 463/7572/20
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 463/7572/20 пров. № А/857/11036/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С.М.;

за участю секретаря судового засідання Гром І. І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Королівства ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 серпня 2020 року в справі № 463/7572/20 (головуючий суддя Шеремета Г.І., м. Львів) за позовом Львівського прикордонного загону (військова частина 2144) Західного регіонального управління Державного прикордонної служби України до громадянина Королівства ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, -

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина 2144) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України17.08.2020 звернувся в Личаківський районний суд м.Львова із адміністративним позовом до громадянина Королівства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), в якому просив продовжити строк затримання на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення громадянина Королівства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), який підлягає примусовому видворенню за межі України, а саме до 07 год. 40 хв. 28.02.21 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що громадянин Королівства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у складі групи осіб вчинив спробу незаконного, поза межами пунктів пропуску, перетинання державного кордону із України в Республіку Польща, у нього відсутні документи, які б підтверджували законність перебування на території України, а також дозволяли легально виїхати за її межі, тому він підлягає примусовому затриманню.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 25 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено. Продовжено строк затримання громадянина Королівства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення її ідентифікації та забезпечення примусового видворення, строком на 6 (шість) місяців, а саме до 07 год. 40 хв. 28.02.21 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції громадянин Королівства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що у справах про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення слід встановити, одночасну наявність двох умов, а саме: відсутність співпраці з боку іноземця з органами державної міграційної служби та неодержання інформації з країни його походження. В той час як відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації як на підставу продовження строку затримання позивач не вказує взагалі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 02.03.2020 постановлено затримати громадянина Королівства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), з метою його ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України строком на шість місяців.

24.07.20 відповідач був поміщений до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні у Волинський ДМС України, за адресою: с.Журавичі, Ківерцівського району, Волинської області.

Оскільки відповідач не має документа, який надає право на виїзд з України, позивач на виконання рішення суду про примусове видворення іноземця за межі України неодноразово звертався до консульства Королівства Марокко та до Департаменту консульської служби МЗС України із листами, у яких просив надати йому допомогу в посвідченні даної особи та поверненні її на батьківщину, однак на даний час відповіді отримано не було, що унеможливлює підготовку документів позивачем про забезпечення видворення відповідача за межі території України на виконання рішення суду.

Враховуючи те, що 28.02.2020 закінчується строк затримання відповідача та перебування у Волинському ДМС, позивач звернувся до суду із даним позовом стосовно продовження строку затримання відповідача.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України та Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Оскільки приписи ст. 289 КАС України є спеціальними по відношенню до норми ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також прийняті пізніше ніж вказаний Закон, тому у випадку, що розглядається, користуються пріоритетом у застосуванні.

Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Отже, відповідно до наведеної норми, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. Цей строк може бути продовжений, але не більше як на вісімнадцять місяців.

Тобто, виходячи з граматичного тлумачення частини 11 статті 289 КАС України, апеляційний суд вважає, що загальний строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні становить 24 місяці.

Водночас, неможливість ідентифікації відповідача є перешкодою для початку процедури його примусового повернення чи видворення, оскільки питання визначення країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства залишається не з`ясованим.

Враховуючи відсутність у іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, а також ризик втечі, у позивача виникла необхідність забезпечити ідентифікацію відповідача, тому позивач обґрунтовано заявив цей позов.

Відповідно до пункту першого розділу VI Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом МВС України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012 якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем вживались заходи з метою ідентифікації відповідача, що підтверджується листуванням з консульством Королівства Марокко та з Департаментом консульської служби МЗС України, однак відповідна інформація щодо особи відповідача на момент звернення до суду з даним позовом не одержана.

Зокрема, листом від 03.03.2020№ 21/2651 Львівський прикордонний загін звертався до Посольства Королівства Марокко в Україні із проханням вжити заходів для встановлення особи відповідача та направити відповідні документи (а.с. 11).

13.05.2020 листом №21/5093, посольству Королівства Марокко в Україні, повторно, з метою прискорення процедури ідентифікації, Волинським прикордонним загоном відправлено запит про ідентифікацію відповідача як особи, що незаконно перебуває на території України (а.с. 12).

21.07.20 листом № 21/7504 Волинський прикордонний загін втретє звернувся до Посольства Королівства Марокко із проханням надати інформацію на якому етапі знаходиться процедура ідентифікації відповідача.

10.08.2020 року листом №21/8293 Волинським прикордонним загоном відправлено лист Департаменту консульської служби МЗС України із проханням у сприянні щодо врегулювання питання ідентифікації відповідача.

Таким чином, позивачем неодноразово вживалися заходи для ідентифікації відповідача з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення та з огляду на наявність умов, передбачених частиною 13 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд приходить до переконання про наявність належних правових підстав для продовження строку затримання відповідача.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк затримання підлягає продовженню через неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення примусового видворення особи.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Зі змісту наведених приписів слідує, що під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення примусового видворення особи.

Тому, доводи апеляційної скарги щодо одночасної наявності двох умов при вирішенні питання про продовження строку затримання іноземця чи особи без громадянства не заслуговують на увагу, оскільки зазначені в частині 13 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України умови є самостійними підставами продовження строку затримання іноземців чи осіб без громадянства.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Королівства ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 серпня 2020 року в справі № 463/7572/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 13 жовтня 2020 року.