Справа № 420/3294/20
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3294/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Танцюри К.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АВТОБУС 365 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю АВТОБУС 365 звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із позовними вимогами до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000233/2 від 11.11.2019р. за митною декларацією №UA500060/2019/036539 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДФС №UA500060/2019/00780, з урахуванням уточнення позовних вимог від 26.06.2020р.

Ухвалою суду від 09.06.2020р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.07.2020р., яка занесена до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі другого відповідача Одеську митницю Держмитслужби.

Ухвалою суду від 10.09.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що між компанією ASMIR DENJAGIC-AUTOBUS AND PARTNER та ТОВ «АВТОБУС 365» був укладений контракт № 232019 від 26.07.2019р., купівлі-продажу пасажирського автобусу MAN А21, 2007 року вмпуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , за ціною, встановленою у п.2.2. контракту - 4500,00грн. Позивач вказав, що декларантом було подано електронну митну декларацію з митного оформлення, разом з якою, на виконання вимог статті 335 та 53 Митного кодексу України було надано відповідні документи. Позива вказав, що незважаючи на надання відповідачу для митного оформлення імпортованого товару усіх документів, що передбачені ч.2 ст.53 МК України, відповідач прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів. Водночас, позивач вказав, що твердження відповідача про наявність розбіжностей та відсутність відомостей суперечать наданим позивачем повідомленням, поясненням та раніше наданим документам, та не є підставою для коригування митної вартості товару. Так, позивач зазначив, що відповідно до технічної документації зазначення моделі А21 або НОМЕР_2 є вірним, а код товару в експортній декларації вказується експортером, а не позивачем. У зв`язку з викладеним, та посилаючись на те, що позивачем при поданні до митного оформлення декларацій надано усі передбачені ст.53 МК України документи та документально обгрунтовані пояснення щодо визначених інспекторами розбіжностей у документах у встановлений чинним законодавством України строк, просить суд задовольнити позовні вимоги вимоги позивача у повному обсязі.

11.09.2020р. до суду від Одеської митниці Держмитслужби надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що оскільки письмова форма декларації на товари в Україні та у країни експортера товару повинна відповідати типовій формі Організації Об`єднаних Націй, то у митних деклараціях країни відправлення повинні бути наявні достовірні відомості про вартість товарів, про рахунок-фактуру (інвойс), а тому встановлення факту того, що в інвойсі від 26.07.2019р. №232019 вказано модель автобуса - А21, однак у гр.31 вказано модель автобуса - NL273 LPG; поданій до митного оформлення копії декларації країни відправлення від 21.10.2019р. № 19SK5264EX91646308 зазначено код товару відмінний від даних зазначених у поданій - ЕМД., викликало сумнів у наданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів, що виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України.Таким чином, як зазначив відповідач, надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Разом з тим, відповідач вказав, що за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) встановлено, що рівень митної вартості товарів (застосовано обґрунтовану гнучкість у застосуванні резервного методу), митне оформлення яких вже здійснено, у максимально наближений до митного оформлення час, є більшим та становить: по товару №1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено є більшим 18150 Євро за од. (МД від 22.07.2019 №UA110150/2019/0231723) ніж заявлено декларантом 4500 Євро за од. У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України Одеською митницею ДФС прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000233/2 .

29.09.2020р. до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій позивач, посилаючись на практику Верховного Суду та обставини, зазначені у позовній заяві ТОВ «АВТОБУС 365», просить суд задовольнити позовні вимоги товариста у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. N4495-VI митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

ч.1 ст.54 МКУ визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

ч.2 ст.53 МКУ передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Судом встановлено, що 26.07.2020р. між компанією ASMIR DENJAGIC-AUTOBUS AND PARTNER та ТОВ «АВТОБУС 365» був укладений контракт № 232019, відповідно до п.1 якого продавець передає у власність покупця пасажирський автобус MAN А21, 2007 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , а покупець приймає товар та зобов`язується сплатити у строки та порядку, визначеному контрактом (а.с.14-17).

09.11.2019р. декларантом позивача була подана електронна митна декларація з метою митного оформлення імпортованого товару за вищезазначеним контрактом:UА 50060/2019/036539 (а.с.29-30).

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару ТОВ «АВТОБУС 365» за митною декларацією UА 50060/2019/036539 було надано до Одеської митниці ДФС: контракт №232019 від 26.07.2019р., інвойс №232019 від 26.07.2019р., сертифікат про проходження форми EUR.1 № А658508 від 21.10.2019р.; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 21.10.2019р.; платіжне доручення № 23 від 18.10.2019р.; звіт № 11/9 від 01.11.2019р. про визначення ринкової вартості КТЗ MANA 21 LIONSCITY, (VIN) НОМЕР_4 , 2007 р.в., ФОП ОСОБА_1 ; договір поручення (про надання послуг митного брокеру) №0404 від 23.05.2019р.; митна експортна декларації країни відправлення № 19SK5264EX91644705 від 21.10.2019р.(а.с.11-26).

Рішенням про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000233/1 від 11.11.2019р. встановлено (п.33), що подані декларантом документи містять наступні розбіжності: - у інвойсі від 26.07.2019р. №232019 вказано модель автобуса А-21, однак у гр.31 НОМЕР_5 ; - у поданій до миного оформлення копії декларації країни відправлення від 21.10.2019р. зазначено код товару відмінний від даних зазанчених у поданій ЕМД.

Декларанту запропоновано надати (за наявності) додаткові документи та додаткові документи надано не було.

За результатом проведеної консультації шляхом обміну електронними повідомленнями між митним органом та декларантом, з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару, було обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний. Так, було проведено аналіз баз даних ЄАІС та встановлено, що по товару №1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено є більшим 18151 Євро за одиницю (МД від 22.07.2019р. №UA 110150/2019/0231723), ніж заявлено декларантом 3850 Євро за одиницю (а.с.31-32).

У зв`язку з викладеним, митним органом прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500060/2019/00780 (а.с.33).

Згідно з ч.4 ст.54 МКУ орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається з оскаржуваного рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів підставою для витребування додаткових документів стало те, що надані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складової митної вартості товарів, як відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

- у інвойсі від 26.07.2019р. №232019 вказано модель автобуса - А21, однак у гр.31 НОМЕР_6 ;

- у поданій до митного оформлення копії декларації країни відправлення від 21.10.2019р. зазначено код товару відмінний від даних зазначених у поданій ЕМД.

Щодо зазначеної митним органом розбіжності, що у інвойсі від 26.07.2019р. №232019 вказано модель автобуса А21, однак у гр.31 НОМЕР_6 , то як вбачається з ідентифікації дорожнього транспортного засобу (а.с.24), вказані абревіатури відносяться до характеристики вказаного транспортного засобу, якими є назва моделі та шасі транспортного засобу та відповідно не свідчить про розбіжність наданих декларантом документів.

Не заслуговують на увагу твердження митного органу про розбіжності у поданій до митного оформлення копії декларації країни відправлення від 21.10.2019р. № 19SK5264EX91644705 зазначеного коду товару, який відмінний від даних зазначених у поданій ЕМД, оскільки ТОВ «АВТОБУС 365» вірно зазначено у митній декларації код товару « », та відповідно декларант не несе відповідальність за правильність заповнення коду товару експортером у експортній декларації.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем надано до Одеської митниці ДФС відповідні документи, які підтверджують митну вартість товарів за митними деклараціями, у відповідності до положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України та які не містять розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Разом з тим, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як вбачається з рішень про коригування митної вартості товарів, відповідачем зазначено, що по товару №1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено є більшим, ніж заявлено декларантом та зазначено посилання на інші митні декларації, за якими митна вартість товару є більшою. Однак, відповідачем вказано лиш номер, дату та ціну по митній декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номеру та дати митної декларацій, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

При цьому розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

За встановлених судом обставин, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та в повній мірі відповідають вимогам МКУ до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні.

Також суд звертає увагу на те, що за наявності інформації щодо митного оформлення аналогічного, на думку відповідача, товару митний орган не застосував метод - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а необґрунтовано обрав саме резервний метод. При цьому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару та не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано.

Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятих митницею рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000233/2від 11.11.2019р. за митною декларацією №UA500060/2019/036539 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДФС №UA500060/2019/00780.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з платіжного доручення №00077394 від 08.05.2020р. позивачем сплачено судовий збір за подання вказаного адміністративного позову у розмірі 4204,00грн.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОБУС 365", суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з Одеської митниці Держмитслужби, яка здійснює повноваження та функції Одеської митниці ДФС, після її реорганізації шляхом приєднання на користь позивача 4204,00 грн. сплаченого судового збору.

Разом з тим, у прохальній частині уточненої позовної заяви від 26.06.2020р. (а.с.69-85) позивач звернувся до суду із клопотанням про стягнення з відповідачів компенсації витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00грн.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України (заява № 19336/04) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19.

На підтвердження наданих послуг ТОВ АВТОБУС 365 надано до суду: договір про надання правової допомоги №23-1 від 01.02.2020 р., укладений між Адвокатським об`єднанням «МІТРАКС ЮГ» та ТОВ «АВТОБУС 365» (а.с.86-89); замовлення про надання правової допомоги від 21.04.2020р.(а.с.90), розрахунок гонорару за надання правової допомоги від 21.04.2020р.(а.с.91), лист ТОВ «АВТОБУС 365» від 23.03.2020р. адресований АО «МІТРАКС ЮГ» (а.с.92-93), додаткова угода від 26.03.2020 року до Договору №23-1 від 01.02.2020р. (а.с.94); рахунок на оплату №4/36 від 20.03.2020р. (а.с.95); копія платіжного доручення №00079964 від 19.06.2020р. (а.с.96) та акт прийому-передачі наданої правової допомоги.

Відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку гонорару за надання правової допомоги від 21.04.2020 р., на виконання умов п.5.2 Договору №23-1 про надання правової допомоги від 01 лютого 2020 року, ТОВ АВТОБУС 365 зобов`язується сплатити Адвокатському об`єднанню МІТРАКС ЮГ гонорар у розмірі 10 000,00 грн., з яких:

- надання усних та письмових консультацій, висновків, дослідження актуальної судової практики, підготовка правової позиції з питання стосовно справи №420/3294/20 2500 грн.;

- збирання доказів для подання заяв по суті справи, заяв та клопотань з процесуальних питань, здійснення запитів для отримання відповідних доказів стосовно справи №420/3294/20 2500 грн.;

- складання та подання: заяв по суті справи, заяв та клопотань з процесуальних питань, відповіді на відзив, апеляційної скарги, відповіді на апеляційну скаргу, заперечень, заяв та будь-яких інших процесуальних документів передбачених КАС України, необхідних для здійснення захисту інтересів замовника та ознайомлення з матеріалами справи, збирання та витребування доказів стосовно справи №420/3294/20 2500 грн.;

- представництво інтересів замовника в Одеському окружному адміністративному суді, П`ятому апеляційному адміністративному суді стосовно справи №420/3294/20 2500 грн.

Суд враховує, що клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду від відповідача не надходило.

В свою чергу, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. по справі №61-3416св18.

Враховуючи вищевикладене та те, що до суду не надано докази вчинення будь - яких запитів для отримання відповідних доказів стосовно справи №420/3294/20, з наданого до суду розрахунку гонорару взагалі неможливо встановити витрачений час на вчинення відповідних дій адвоката, а стягнення судових витрат за надання правової допомоги під час представництва інтересів у П`ятому апеляційному адміністративному суді є взагалі передчасними, суд, при вирішенні питання розподілу судових витрат враховує положення ч.9 ст.139 КАС України та вважає, що відсутні підстави для стягнення на користь позивача компенсації витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295,382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю АВТОБУС 365 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000233/2 від 11.11.2019р. за митною декларацією №UA500060/2019/036539 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2019/00780.

Стянути з Одеської митниці Держмитслужби (код , м. Одеса, вул.Івана та Юрія Лип, 21А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АВТОБУС 365 (, Одеська область, Лиманський район, с.Курісове, вул. Страрокиївська,3) судовий збір у розмірі 4204,00грн. (чотири тисячі двісті чотири гривні).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.