Справа № 520/12090/2020
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 р. № 520/12090/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи у подвійному розмірі періоду роботи з 01.08.1975 по 06.06.1982 на посаді медичної сестри 3-го інфекційного відділення у 22-ій міській інфекційній клінічній лікарні м. Харкова;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення період роботи ОСОБА_1 на посаді медичної сестри 3-го інфекційного відділення у 22-ій міській інфекційній клінічній лікарні м. Харкова з 01.08.1975 по 06.06.1982 та провести перерахунок пенсії, починаючи із 26.05.2000.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у зарахуванні стажу в подвійному розмірі, викладеної в листі від 09.06.2020 № 57/Л-13 є незаконними, необґрунтованими та такими, що підлягають визнанню протиправними, оскільки відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Ухвалою суду від 14.09.2020 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача, 22.09.2020 року надано відзив на позовну заяву, в якому він адміністративний позов не визнав, зазначив, що позивач посилається на ст. 60 Закону України „Про пенсійне забезпечення (зі змінами №1110-ІV від 10.07.2003), відповідно до якої робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, який набув чинності з 15.08.2003 року. Враховуючи, що на момент призначення пенсії - 26.05.2000 року, пільги по обчисленню стажу роботи в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я в подвійному розмірі були взагалі відсутні, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 26.05.2000 року перебуває на обліку в Головному управління пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, як працівник охорони здоров`я відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи позивача, страховий стаж на дату призначення пенсії відповідно до наданих документів становить 27 років 1 місяць 16 днів з урахуванням періоду роботи з 01.08.1975 року по 06.06.1982 року в 22-й інфекційній лікарні на посаді медичної сестри.

Даний стаж роботи зарахований в одинарному розмірі у відповідності до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» чинній на дату призначення пенсії (на 26.05.2000 року).

Позивач, 12.05.2020 р. звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою від 12.05.2020 в довільній формі про перерахунок пенсії за вислугу років, в якій просила зарахувати до її стажу роботи період роботи з 01.08.1975 по 06.06.1982 медсестрою 3-го інфекційного відділення 22-ої міської інфекційної клінічної лікарні м. Харкова з 01.08.1975 по 06.06.1982 в подвійному розмірі. Заява, встановленої Порядком №22-1, форми про проведення перерахунку пенсії до пенсійного фонду позивачем не подавалась.

Листом від 09.06.2020 №57/Л-13 «Про розгляд звернення» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області повідомлено про відсутність правових підстав у зарахуванні зазначеного стажу роботи в подвійному розмірі.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача щодо не зарахування до стажу роботи періоду роботи медсестрою 3-го інфекційного відділення 22-ої міської інфекційної клінічної лікарні м. Харкова в подвійному розмірі, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до наступних висновків.

Як зазначалось судом вище, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, як працівник охорони здоров`я відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26.05.2000 року.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

За приписами п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії, тобто, на 26.05.2000) передбачалось, що робота в лепрозорних і протичумних закладах, у закладах (відділеннях) по лікуванню осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, у патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях лікувальних закладів зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

В редакції статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами №1110-ІV від 10.07.2003, визначено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Листом Міністерства охорони здоров`я України №10.03.68/286 від 15.02.2006 року було надано роз`яснення щодо зарахування стажу роботи медичних працівників шкірно-венерологічних диспансерів у подвійному розмірі, як за роботу в інфекційному закладі згідно із ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зазначено, що робота медичних працівників у шкірно-венерологічних диспансерах, відділеннях, кабінетах, палатах, які працюють з хворими повинна зараховуватись до стажу роботи у подвійному розмірі.

Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, суд доходить до висновку, що пільги по обчисленню стажу роботи, зокрема, роботи в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, в подвійному розмірі, були відсутні у приписах статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», чинної на час призначення позивачу пенсії, тобто, станом на 26.05.2000.

При цьому, Законом України «Про внесення змін до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» або іншими законами, не передбачалось проведення перерахунків раніше призначених пенсій у зв`язку з вищевказаними змінами у законодавстві.

Згідно зі статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи вищезазначене, період роботи з 01.08.1975 року по 06.06.1982 року в 22-й інфекційній лікарні на посаді медичної сестри зарахувати в подвійному розмірі у Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області немає законних підстав.

Посилання позивача на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 04.12.2019 у справі №689/872/17 не приймається судом до уваги, оскільки остання прийнята в інших правовідносинах, зокрема, призначення пенсії позивачу відбулось після внесення змін №1110-ІV від 10.07.2003 в ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка на час виникнення спірних правовідносин у справі №689/872/17 передбачала, що робота в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів суду правомірність своїх дій, в той час, як доводи позивача не ґрунтуються на законі, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, код 14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин