Справа № 500/885/20
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/885/20

07 жовтня 2020 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТОМ-ІНВЕСТБУД" до Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "ТОМ-ІНВЕСТБУД" до Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області про скасування постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу № 123977 від 21.01.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.12.2019 інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області проведено рейдову перевірку транспортного засобу, марки DAF СF 85340, номерний знак НОМЕР_1 , що використовується у своїй діяльності ТОВ "ТОМ-ІНВЕСТБУД", при перевезенні вантажу-щебеню, по маршруту смт. Скала-Подільська, Борщівський р-н, Тернопільської області - с. Чернихівці, Тернопільська область. За результатами перевірки складено, зокрема, акт № 048217 від 20.12.2019, на підставі якого відповідач виніс постанову № 123977 від 21.01.2020 про застосування до позивача адміністративно - господарського штрафу в розмірі 8500 грн. Позивач вважає, що оскаржена постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

За результатами зазначеної перевірки встановлено перевищення позивачем нормативно визначених вагових параметрів транспортного засобу. Однак, позивач не погоджується із такими висновками, оскільки в акті, довідці чи рахунку немає посилання на вимірювальне або зважувальне обладнання, яке було використано посадовими особами Укртрансбезпеки при проведенні габаритно-вагового контролю ТЗ. Зі змісту цих документів неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортних засобів позивача, який відсоток похибки таких ваг, діапазон зважування чи проходили вони періодичну повірку (метрологічну атестацію) тощо. Також відповідачем не було враховано, що позивачем перевозився щебінь-сипучий вантаж, який є подільним, як наслідок проведення зважування ТЗ у русі без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу, не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, так як це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж, в силу своїх властивостей, легко деформується під дією мінімальних сил. Таким чином, позивач вважає, що зважування транспортного засобу з сипучим вантажем, що під час руху змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу, було здійснено відповідачем з численними порушеннями норм чинного законодавства, а тому результати такого зважування не можуть вважатися правильними та достовірними.

Додатково зазначив, що для визначення фактичної маси та навантаження на осі транспортного засобу позивача, відповідачем не застосовувалась відповідна методика, оскільки така методика не затверджувалась у встановленому законом порядку. Тому за відсутності методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, неможливо з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень. Також вказав на те, що позивач лише 10.01.2020 отримав повідомлення про розгляд справи про порушення на 08.01.2020. При цьому копії акта, розрахунку та довідки надійшли на адресу позивача лише 27.01.2020, а тому останній не міг надати свої пояснення щодо вказаних документів до дня винесення оскарженої постанови, чим порушено права позивача на належний розгляд справи про порушення.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання від 01.10.2020, в якому просить розглядати справу без її участі в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву від 29.09.2020, в якій просить розглядати справу без її участі. Щодо задоволення позовних вимог заперечує. Водночас, відповідач у відзиві на позов та запереченні просить відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що останній виніс оскаржену постанову на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв`язку з неявкою у судове засідання 01.10.2020 всіх осіб, які беруть учать у справі, суд, керуючись частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (далі - КАС) не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Також, з урахуванням заяв сторін про розгляд справи без їхньої участі, - суд згідно ухвали від 01.10.2020 перейшов до розгляду справи № 500/885/20 в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року (далі - Порядок № 1567) органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Пунктом 4 Порядку № 1567 визначено, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Як підтверджується матеріалами справи, 20.12.2019 відповідно до графіку проведення рейдових перевірок у період з 16.12.2019 по 22.12.2019 та на підставі направлення від 16.12.2019 № 009414 інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області проведено рейдову перевірку, на а/д М-19 км 346+800м, смт. Дружба, Теребовлянський район, транспортного засобу, марки DAF СF 85340, номерний знак НОМЕР_1 , що використовується у своїй діяльності ТОВ "ТОМ-ІНВЕСТБУД", при перевезенні вантажу- щебеню, по маршруту смт. Скала-Подільська, Борщівський р-н, Тернопільської області - с. Чернихівці, Тернопільська область (арк. справи 37-39).

За результатами перевірки складено акт № ВО-181837 від 20.12.2019, у якому встановлено, що зазначеним транспортним засобом, згідно товарно-транспортної накладної № 726 від 20.12.2019, здійснювалось перевезення вантажу (щебеню) від ТОВ "Бурдяківський спец-карєр" (смт. Скала-Подільська) до с. Чернихівці з перевищенням вагових обмежень - повна маса транспортного засобу становить - 42, 45т, що на 6,13% перевищує нормативно визначені 40т, навантаження на здвоєну вісь 25,05т, навантаження на другу здвоєну вісь 17,4т при нормативно допустимих 16т та відсутність у водія при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, тобто без документів передбачених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III), а саме без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрів, відповідальність за яке передбачено абзацом чотирнадцятим частини першої статті 60 Закону № 2344-III (арк. справи 40).

Водночас, за результатами проведення габаритно-вагового контролю, на підставі чеку зважування № 31296 від 20.12.2019, інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0018914 від 20.12.2019 та акт № 048217 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 20.12.2019, на підставі яких проведено розрахунок № 1 від 20.12.2019 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нарахована плата за проїзд у сумі 1102 євро (арк. справи 41-44).

Зазначені акти, довідку та розрахунок, які були складені під час рейдової перевірки 20.12.2019 були отримані водієм ОСОБА_1 під підпис, про що свідчать відповідні відмітки на вказаних документах.

Надалі, за результатами розгляду акта № ВО-181837 від 20.12.2019, що відбувся в Управлінні Укртрансбезпеки у Тернопільській області 21.01.2020, начальник Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області виніс постанову № 123977 від 21.01.2020 про застосування до позивача адміністративно - господарського штрафу в розмірі 8500 грн (арк. справи 49).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо встановленого зазначеного порушення, суд зазначає, що відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою від 10.10.2001 № 1306 визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів (пункт 4 Правил № 30).

Відповідно до частини четвертої статті 48 Закону № 2344-III у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Як підтверджується матеріалами справи, що за результатами перевірки складено акт № ВО-181837 від 20.12.2019, у якому встановлено, що транспортним засобом, марки DAF СF 85340, номерний знак НОМЕР_1 , згідно товарно-транспортної накладної № 726 від 20.12.2019, здійснювалось перевезення вантажу (щебеню) від ТОВ "Бурдяківський спец-карєр" (смт. Скала-Подільська) до с. Чернихівці з перевищенням вагових обмежень - повна маса транспортного засобу становить - 42, 45т, що на 6,13% перевищує нормативно визначені 40т, навантаження на здвоєну вісь 25,05т, навантаження на другу здвоєну вісь 17,4т при нормативно допустимих 16т та відсутність у водія при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, тобто без документів передбачених статтею 48 Закону № 2344-III, а саме без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрів, відповідальність за яке передбачено абзацом чотирнадцятим частини першої статті 60 Закону № 2344-III.

Відповідно до абзацу чотирнадцятого частини першої статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

Відповідно до пунктів 25, 26, 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Порядком № 1567 не визначено іншої процедури повідомлення уповноваженої особи суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення.

Таким чином, аналізуючи пункти 25, 26, 27 Порядку № 1567, суд дійшов висновку, що справа розглядається без участі такого суб`єкта господарювання у разі, коли його було повідомлено, зокрема, рекомендованим листом із повідомленням про час і місце розгляду справи про порушення, тобто пункти 25, 26, 27 Порядку № 1567 не зобов`язує Управління пересвідчуватися, після того як надіслало рекомендованим листом повідомлення про розгляд справи про порушення, чи отримав позивач зазначене повідомлення.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідач 28.12.2019 надіслав позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення повідомлення про розгляд справи про порушення, в якому було зазначено, що розгляд справи про порушення відбудеться 08.01.2020 з 10:00 год в приміщенні Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області (арк. справи 48).

Водночас, суд звертає увагу на те, що надсилання повідомлення про розгляд справи про порушення рекомендованою кореспонденцією позивачу є належним виконанням обов`язків Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області відповідно до Порядку № 1567. При цьому відносини між оператором поштового зв`язку, який доставляє лист, та адресатом (позивачем), перебувають поза контролем відправника (відповідача).

Відправник не знає і не може знати хто саме та за яких обставин отримає поштове відправлення і чи отримає взагалі. У зв`язку з цим, відправник не може відповідати за доставку кореспонденції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 820/6755/16, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як підтверджується матеріалами справи, що станом на призначений день розгляду справи про порушення - 08.01.2020 представник ТОВ "ТОМ-ІНВЕСТБУД" не з`явився для участі в розгляді, а оскільки на адресу управління ще не повернулось поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, 08.01.2020 постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу не виносилась. Як свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення - виклик на розгляд справи про порушення вручений позивачу 10.01.2020. Проте з 10.01.2020 і до дня винесення постанови - 21.01.2020, представник ТОВ "ТОМ-ІНВЕСТБУД" в Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області так і не прибув, жодних пояснень чи документів (дозвіл який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень) не надсилав. При цьому, позивач не надав такий дозвіл і під час розгляду справи судом.

Окрім того Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 820/4810/17 зазначено свою позицію з приводу аналогічного питання:"... відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.".

Водночас, відповідно до правової позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 22.05.2020 у справа № 825/2328/16, що стосується порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень, зазначено наступне:

"При цьому, Верховний Суд зазначає, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа № 813/1790/18.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що скаржником не було доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.".

Тобто, межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

З огляду на зазначене, позивач і під час розгляду справи судом, не довів відсутність підстав для його відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі абзацу чотирнадцятого частини першої статті 60 Закону № 2344-III, достовірними та допустимими доказами.

Таким чином, враховуючи те, що у водія транспортного засобу позивача, при здійсненні перевезення вантажу (щебеню) не було оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищення вагових обмежень, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області було здійснено нарахування плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 20.12.2019 відповідно до акту № 048217 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 20.12.2019, а начальник Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області виніс постанову № 123977 від 21.01.2020 про застосування до позивача адміністративно - господарського штрафу в розмірі 8500 грн.

Водночас, суд звертає увагу на те, що зважування зазначеного транспортного засобу на ППГВК здійснювалося за допомогою ваги автомобільної підкладної моделі АS у складі: вимірювальний приладу №09-223, вантажоприймальних платформ № 09-481 та № 09-494. Виробник "ЕSІТ ЕLЕКТRОNІК SІSТЕМLЕR ІМАLАТ vє ТІСАRЕТ LTD.SТІ", Туреччина.

Відповідно до свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 1232 від 09.10.2019, чинного до 09.10.2020, остання повірка ваг була здійснена 09.10.2019, повірка підтверджується підписом і відтиском повірочного тавра, а тому станом на 20.12.2019 (дата проведення зважування транспортного засобу позивача) метрологічна характеристика вимірювальної техніки відповідала вимогам нормативно-технічної документації (арк. справи 51).

Крім того, 13.01.2010 Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики видано сертифікат серії Б № 005682, яким встановлено міжповірочний інтервал для вимірювальної техніки "Ваги автомобільні" JU, DІ, HL, СS, СВ, АR, АS не більше 1 року, а також засвідчено, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань затверджено тип засобів вимірювальної техніки "Ваги автомобільні" JU, DІ, HL, СS, СВ, АR, АS, зареєстрований в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки під номером У 1694-09 (арк. справи 52).

Таким чином, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, здійснювався технічними засобами, що пройшли повірку, мають відповідний сертифікат та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, у зв`язку із чим є придатними до застосування.

Факт перевищення транспортним засобом позивача вагових обмежень також підтверджується чеком (роздруківкою) зважування № 31296 від 20.12.2019, який формується і видається технічними засобами габаритно-вагового контролю автоматично, що унеможливлює втручання особи в результати зважування. При цьому в чеку-роздруківці зважування № 31296 від 20.12.2019 зазначено "ЕSІТ-09-223", що в свою чергу ідентифікує зважувальне обладнання за допомогою якого проводилась перевірка і на яке надано відповідні документи щодо періодичної повірки.

Щодо аргументів позивача, з приводу того, що на час проведення рейдової перевірки методика зважування транспортних засобів, що здійснюють перевезення сипучих вантажів, - відсутня, суд зазначає, що відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю, не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню плати за таке перевищення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 819/1381/16, від 02.08.2018 у справі № 820/1420/17, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Водночас, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Таким чином, враховуючи те, що у водія транспортного засобу позивача, при здійсненні перевезення вантажу (щебеню) не було оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищення вагових обмежень, а також те, що позивач і під час розгляду справи судом, не спростував відсутність законодавчих підстав для його відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі абзацу чотирнадцятого частини першої статті 60 Закону № 2344-III, достовірними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що відповідач виніс на підставі акта перевірки № ВО-181837 від 20.12.2019 оскаржену постанову на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено в повному обсязі, керуючись приписами статті 139 КАС, судовий збір не повертається позивачу, та за відсутності понесених судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, такі судові витрати не належать стягненню з позивача на користь суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "ТОМ-ІНВЕСТБУД" до Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області про скасування постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу № 123977 від 21.01.2020, - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07.10.2020.

Реквізити сторін:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "ТОМ-ІНВЕСТБУД" (місцезнаходження: вул. Вояків УПА, 1/12, с. Петриків, Тернопільський район, Тернопільська область, 47720, );

відповідач - Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Тролейбусна, 12, м. Тернопіль, 46027, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.