Справа № 340/4311/20
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

12 жовтня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/4311/20

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Кравчук О.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )

до: відділу реєстрації місця проживання особи міської ради міста Кропивницький (; адреса: вул. Велика Перспективна, 41, м. Кропивницький, 25006)

відділу реєстрації місця проживання КП «ЖЕО №4» (адреса: вул. Космонавта Попова, 9, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25031)

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відділу реєстрації місця проживання особи міської ради міста Кропивницький, відділу реєстрації місця проживання КП «ЖЕО №4», в якому просить суд скасувати рішення відділу реєстрації місця проживання про відмову у реєстрації місця проживання дитини та зобов`язати Відділ реєстрації місця проживання особи міської ради міста Кропивницький вчинити дії щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 ..

Відповідно до відомостей автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" вказана справа, передана на розгляд судді Кравчук О.В.

Пункт 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язує суддю при вирішенні питання про відкриття провадження у справі з`ясувати, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України).

Публічно-правовим спором у розумінні пункту 2 частини першої статті 4 КАС України є спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством в сфері приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з позовної заяви, позивачка разом із неповнолітнім сином мешкають за адресою: АДРЕСА_2 . Позивачка зареєстрована за вказаною адресою, а її малолітній син - ОСОБА_2 , зареєстрованого місця проживання дотепер не має.

За приписами частини третьої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно з частиною першою статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

У свою чергу, статтею 242 Цивільного кодексу України встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей.

Згідно з пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Звернення до суду ОСОБА_1 мотивує тим, що батько дитини - ОСОБА_2 - наразі проживає окремо, зв`язків із сином та позивачкою не підтримує, що унеможливлює отримання письмової згоди батька на реєстрацію місця проживання дитини за місцем проживання матері.

Позивач натомість прагне зареєструвати місце проживання її неповнолітнього сина за місцем своєї реєстрації.

Разом з тим у матеріалах, доданих до позовної заяви, відсутні докази звернення ОСОБА_1 до будь-якого з відповідачів із відповідною заявою щодо реєстрації місця проживання неповнолітнього ОСОБА_2 .

Натомість до позову додано адвокатський запит, скерований представником позивача до Управління з питань захисту прав дітей виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького від 11 вересня 2020 року щодо здійснення процедури реєстрації місця проживання дитини - ОСОБА_2 за місцем проживання та реєстрації його матері.

У відповідь на вказаний запит Управління з питань захисту прав дітей виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького листом від 17 вересня 2020 року №2087 повідомило представника позивача про те, що реєтрація місця проживання дитини не належить до його компетенції та роз`яснило заявникові зміст пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207.

Отже, у даних правовідносинах відсутній спір із суб`єктом владних повноважень у сфері публічних відносин. Позивач звернулась до адміністративного суду у зв`язку з неможливістю отримати згоду другого з батьків на реєстрацію місця проживання дитини.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що даний спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, що виключає розгляд такого спору у порядку адміністративного судочинства.

Натомість зобов`язання щодо реєстрації місця проживання дитини, місце проживання якої не узгоджено батьками (безвідносно до причин та мотивів такого неузгодження), є позовом з метою захисту приватного (сімейного) інтересу та визначення обсягу прав і обов`язків матері та батька щодо участі у вихованні дитини.

Відтак, цей спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами ЦПК України.

Такий підхід до застосування норми права у подібних правовідносинах викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 640/109/19, від 16.05.2018 р. у справі № 337/2535/17, від 12.12.2018 р. у справі № 826/8687/16; від 27.11.2019 р. у справі № 826/5653/18, від 27.02.2019 р. № 826/15089/17.

Принагідно суд вважає за необхідне звернути увагу позивача, що у розумінні пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207, саме судове рішення про визначення місця проживання дитини є підставою для реєстрації місця проживання дитини, незалежно від стосунків батьків, адже таке судове рішення буде ефективним способом захисту прав дитини, про що зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 13 червня 2018 року у справі № 752/14614/14-ц.

За таких умов, на підставі пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, у відкритті провадження в адміністративній справі належить відмовити.

Виходячи з викладеного та керуючись вимогами статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі №340/4311/20.

Повідомити позивача, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити позивачеві, що спір підлягає розгляду за правилами та в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Копію ухвали невідкладно вручити (надіслати) позивачеві разом з позовної заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. Кравчук