Справа № 140/1072/20
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/1072/20 пров. № А/857/7288/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.

за участю секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року, прийняте суддею Дмитрук В.В. в м.Луцьку, за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 140/1072/20 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Автокрус" до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товару, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автокрус звернулося до суду з позовом до Волинської митниці Держмитслужби, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 03.12.2019 №UA205110/019/002706/2 та № UA205110/019/002707/2.

В обґрунтування позовнних вимог зазначає, ТОВ «Автокрус» придбало у UAB «IDLIJA» 2 легкові автомобілі Chevrolet Camaro, 2018 року випуску та Chevrolet Camaro 2SS, 2015 року випуску. З метою митного оформлення вказаного товару декларантом в інтересах позивача подано до Волинської митниці Держмитслужби митні декларації (далі - МД) від 29.11.2019 №UA205090/2019/137574 та №UA205090/2019/137594 та документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі МК України), із заявленою митною вартістю за ціною договору. Проте, відповідачем було безпідставно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 03.12.2019 №UA205110/019/002706/2 та №UA205110/019/002707/2. Позивач вважає зазначені рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки декларантом надано всі необхідні документи, що дають можливість відповідачу визначити митну вартість товарів за ціною договору (за основним методом).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано рішення Волинської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 03 грудня 2019 року №UA205110/019/002706/2 та № UA205110/019/002707/2.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Волинська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги відповідач обгрунтовує тим, що в поданих до митного оформлення документах наявні розбіжності, а позивачем документально не підтверджено числових значень складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: ціну, що була фактично сплачена та витрати на транспортування. До митного оформлення не подано належних документів, передбачених ч. 2 ст. 53 МК України, відтак, відповідачем правомірно винесено оскаржені рішення.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвали нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним та обгрунтованим, а вимоги апеляційної скарги безпідставними.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 25.07.2019 між ТОВ «Автокрус» (Покупець) та Компанією UAD «IDLIJA» (Продавець) укладено контракт №07/19-РМ, за умовами якого Продавець зобов`язується поставити покупцю, а покупець оплатити автомобілі легкові нові та бувші у використанні, вантажні автомобілі нові та бувші у використанні, кузова до легкових автомобілів та запчастини до них нові та бувші у використанні, мікроавтобуси та автобуси нові та бувші у використанні….(а.с.62-65).

На виконання умов контракту №07/19-РМ від 25.07.2019 позивачу поставлено:

- легковий автомобіль марки Chevrolet Camaro, 2018 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 (далі ТЗ-1) за ціною 7500 доларів США, що стверджується рахунком-фактурою (рахунком на попередню оплату) від 14.11.2019 №31(19) (а.с.19-20);

- легковий автомобіль марки Chevrolet Camaro 2SS, 2015 року випуску, номер кузова - НОМЕР_2 (далі ТЗ-2) за ціною 6000 доларів США, що стверджується рахунком-фактурою (рахунком на попередню оплату) від 14.11.2019 №30(19) (а.с.44-45).

Позивач провів розрахунок за придбані автомобілі, сплативши UAD «IDLIJA» 13500 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті від 02.12.2019 №77 (а.с.66).

З метою здійснення митного оформлення даного товару декларантом 29.11.2019 подано митному органу митні декларації:

1) №UA205090/2019/137574, у якій вартість ТЗ-1 була визначена за основним методом в розмірі 7500 доларів США;

2) №UA205090/2019/137594, у якій вартість ТЗ-2 була визначена за основним методом в розмірі 6000 доларів США.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у МД №UA205090/2019/137574 митної вартості товару та обраного методу її визначення декларантом додано, зокрема: рахунок-фактуру№31(19) від 14.11.2019; автотранспортну накладну AN №871558 від 25.11.2019; декларацію про проходження товару №31(19) від 14.11.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 30.08.2019; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів № 17721/19 від 29.11.2019; контракт №07/19-РМ від 25.07.2019; митну декларацію країни відправлення №19LTLC0100EK1D0F41 від 25.11.2019.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у МД №UA205090/2019/137594 митної вартості товару та обраного методу її визначення декларантом додано, зокрема: рахунок-фактуру №30(19) від 14.11.2019; автотранспортну накладну AN №871558 від 25.11.2019; декларацію про проходження товару №30(19) від 14.11.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 24.07.2019; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів №17722/19 від 29.11.2019; контракт №07/19-РМ від 25.07.2019; митну декларацію країни відправлення №19LTLC0100EK1D1661 від 25.11.2019.

У зв`язку із встановленням розбіжностей у документах 02.12.2019 посадовою особою митниці вручено декларанту електронне повідомлення з вимогою надати додаткові документи для підтвердження митної вартості, а саме: платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; рахунки про здійснення платежів третім особам, зазначеним в технічному паспорті; договори (угоди, контракти) із третіми особами.

Декларант листами від 02.12.2019 №9082 та №1848 надав відповідачу пояснення щодо встановлених митним органом розбіжностей та наступні документи: платіжне доручення в іноземній валюті №77 від 29.11.2019; комерційні рахунки №1848 та №9082 про транспортування через океан; імпортні декларації №19LTDC0100IM106D64 та №19LTDC0100IM105D27 (а.с.94-96).

03.12.2019 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205110/019/002706/2 (щодо ТЗ-1) та №UA205110/019/002707/2 (щодо ТЗ-2) (а.с.13-14, 38-39).

Як вбачається із зазначених рішень, підставою для їх прийняття було те, що митна вартість товарів за ціною договору щодо товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та містять розбіжності, зокрема: щодо ТЗ-1: в інвойсі №31(19) від 14.11.2019 зазначено вартість транспортного засобу 7500 доларів США, а в декларації країни відправлення 19LTLC0100EK1D0F41 зазначена вартість 6742,79 євро, в ціновій інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел за VIN- кодами: НОМЕР_1 , валюта - USD, вартість - 15 000, згідно інвойсу №31(19) продавцем товару є UAB «IDLIJA», а згідно декларації країни відправлення 19LTLC10100EK1D0F41 відправником і є третя особа - L.Olisauskenes Koniercine Firma. Klaipeda; щодо ТЗ-2: в інвойсі №30(19) від 14.11.2019 зазначена вартість транспортного засобу 6000 доларів США, а в декларації країни відправлення 19LTLC0100EK1D1661 зазначена вартість 5394,23 євро, в ціновій інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел за VIN- кодами: НОМЕР_2 , валюта - USD, вартість -10 900, декларанту було запропоновано надати протягом 10 днів наступні додаткові документи: платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; рахунки про здійснення платежів третім особам, зазначеним в технічному паспорті; договори (угоди, контракти) із третіми особами. Декларант не надав документів, які б могли підтвердити вартість даного товару, про що повідомив листом. Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта - USD, вартість - 15 000 (щодо ТЗ-1) та 2G1FK1EJ8F9289082, валюта - USD, вартість - 10 900 (щодо ТЗ-2). Рівень митної вартості товару (ТЗ-1) становить 15000 доларів США, товару (ТЗ-2) 10 900 доларів США.

04.12.2019 декларантом позивача подано митні декларації №UA205090/2019/139130 (щодо ТЗ-1) та №UA205090/2019/139128 (щодо ТЗ-2), за якими імпортовані автомобілі випущено у вільний обіг у зв`язку із сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України (а.с.17, 42).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у розмірі 15000 та 10900 доларів США відповідно внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом. Виявлені митним органом у поданих позивачем до митного оформлення документах розбіжності, жодним чином не вливають на числові значення складових митної вартості товарів.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Статтею 1 МК України визначено, що законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до положень пунктів 23 та 24 частини першої статті 4 МК України митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За приписами частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно частини першої статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина перша статті 257 МК України).

За правилами частини першої статті 54 Митного кодексу України (далі МК України) встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина перша).

Відповідно до статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частини другої та частини третьої статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Судом першої інстанції встановлено, що митну вартість імпортованих транспортних засобів, що вказана декларантом у митних деклараціях, визначено за основним методом, а до самих митних декларацій декларантом подано всі наявні у позивача документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у МД №UA205090/2019/137574 митної вартості товару та обраного методу її визначення декларантом додано, зокрема: рахунок-фактуру №31(19) від 14.11.2019; автотранспортну накладну AN №871558 від 25.11.2019; декларацію про проходження товару №31(19) від 14.11.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 30.08.2019; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів № 17721/19 від 29.11.2019; контракт №07/19-РМ від 25.07.2019; митну декларацію країни відправлення №19LTLC0100EK1D0F41 від 25.11.2019.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у МД №UA205090/2019/137594 митної вартості товару та обраного методу її визначення декларантом додано, зокрема: рахунок-фактуру №30(19) від 14.11.2019; автотранспортну накладну AN №871558 від 25.11.2019; декларацію про проходження товару №30(19) від 14.11.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 24.07.2019; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів №17722/19 від 29.11.2019; контракт №07/19-РМ від 25.07.2019; митну декларацію країни відправлення №19LTLC0100EK1D1661 від 25.11.2019, що не заперечується і відповідачем.

Як слідує зі змісту вимоги митного органу, направленої декларанту, митниця вказала, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, у відповідності до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, містять окремі неточності.

Щодо транспортного засобу Chevrolet Camaro, 2018 року випуску: в інвойсі №31(19) від 14.11.2019 зазначено вартість транспортного засобу 7500 доларів США, а в декларації країни відправлення 19LTLC0100EK1D0F41 зазначена вартість 6742,79 євро, в ціновій інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел за VIN- кодами: НОМЕР_1 , валюта - USD, вартість - 15 000, згідно інвойсу №31(19) продавцем товару є UAB «IDLIJA», а згідно декларації країни відправлення 19LTLC10100EK1D0F41 відправником є третя особа - L.Olisauskenes Koniercine Firma. Klaipeda.

Щодо транспортного засобу Chevrolet Camaro 2SS, 2015 року випуску: в інвойсі №30(19) від 14.11.2019 зазначена вартість транспортного засобу 6000 доларів США, а в декларації країни відправлення 19LTLC0100EK1D1661 зазначена вартість 5394,23 євро, в ціновій інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел за VIN- кодами: НОМЕР_2 , валюта - USD, вартість -10 900.

У зв`язку із цим від декларанта витребовувалися додаткові документи. Цими обставинами відповідач обґрунтовував необхідність подання декларантом додаткових документів.

Оскільки декларантом не було надано витребуваних документів, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості, тому митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом на підставі цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта - USD, вартість - 15 000 (щодо транспортного засобу Chevrolet Camaro, 2018 року випуску) та НОМЕР_2 , валюта - USD, вартість - 10 900 (щодо транспортного засобу Chevrolet Camaro 2SS, 2015 року випуску).

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з такими висновками відповідача з огляду на таке.

Так, відповідно до умов договору між ТзОВ АВТОКРУС (покупець) та компанією ІDLIJA (продавець) від 25.07.2019 року №07/19 РМ розрахунки за поставлений товар здійснюються на умовах післяоплати протягом 365 календарних днів з моменту поставки. Можлива попередня оплата згідно інвойсів, про що окремо зазначається в інвойсах (а.с. 62-65).

На виконання умов вказаного контракту, 14.11.2019 року компанія ІDLIJA (Литва) виставила ТзОВ АВТОКРУС рахунок на попередню оплату 2019-11-14 №31 (19) за транспортний засіб Chevrolet Camaro, 2018 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 за ціною 7500,00 доларів США та рахунок на попередню оплату 2019-11-14 №30 (19) за транспортний засіб Chevrolet Camaro 2SS, 2015 року випуску, номер кузова - НОМЕР_2 за ціною 6000,00 доларів США.

29.11.2019 року позивачем на рахунок нерезидента компанія ІDLIJA проведено оплату по рахунках на попередню оплату 2019-11-14 № 31 (19) та № 30 (19), що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах № 77 від 02.12.2019 року (а.с 66).

Згідно із умовами контракту, доставка товару здійснювалась за умовами поставки DAP Луцьк. Умови поставки DAP Інкотермс 2010, що перекладається «поставка в пункті». Тобто, вказана назва пункту призначення означає, що продавець виконав свої зобов`язання щодо поставки, коли надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту. Згідно з умовами поставки Інкотермс 2010 продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в пункт призначення, виконати експортне митне оформлення для вивезення товару з оплатою експортних мит і зборів у країні відправлення. Продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні.

Ціна DAP означає, що контрактна (інвойсова) ціна за товар, включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів та вартості доставки (фрахту) до пункту призначення.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що ціна, визначена в інвойсі включає в себе усі необхідні платежі.

Отже, вказаним документом підтверджується факт сплати позивачем коштів в зазначеній сумі в готівковій формі на рахунок продавця за придбані транспортні засоби та не містить в собі будь-яких розбіжностей в числових значеннях, вартості автомобілів.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач при купівлі вищевказаних автомобілів в договірні відносини з третіми особами, крім продавця, зазначеного у інвойсах від 14.11.2019 №30(19) та №31(19) не вступав.

Покликання відповідача на те, що відправником товару є «L.OLISAUSKIENES KOMERCINE FIRMA» (Клайпеда, Литва) і вказана обставина свідчить про наявність ще одного учасника угоди з продажу транспортного засобу, судом першої інстанції вірно не взято до уваги з огляду на взяття компанією UAB «IDLIJA» зобов`язань по доставці товару позивачу за власний рахунок, що підтверджується умовами контракту від 27.05.2019 №07/19РМ (пункт 5.1).

Отже, вказаними документами підтверджується факт сплати позивачем коштів в зазначеній сумі в безготівковій формі на рахунок продавця за придбаний товар. Зазначені документи не містять в собі будь-яких розбіжностей в числових значеннях, вартості товару.

Разом з тим, як слідує із рішення відповідача, він поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів на підставі цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта - USD, вартість - 15 000 (щодо транспортного засобу Chevrolet Camaro, 2018 року випуску) та НОМЕР_2 , валюта - USD, вартість - 10 900 (щодо транспортного засобу Chevrolet Camaro 2SS, 2015 року випуску).

Однак, суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, вірно не взяв такі доводи відповідача до уваги, оскільки із контракту та рахунків на попередню оплату видно, що позивач здійснив оплату транспортних засобів, чим підтверджено факт сплати позивачем коштів в зазначеній сумі в безготівковій формі на рахунок продавця за придбані транспортні засоби.

Відтак, рахунки на попередню оплату від 14.11.2019 №30(19) та №31(19) та платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах №77 від 29.11.2019 є документами, які засвідчують дійсну вартість придбаних автомобілів за ціною 7000 доларів США та 6500 доларів США відповідно.

Отже, позивачем у відповідності до вимог статей 52, 53 МК України подано всі необхідні документи для митного оформлення зазначених автомобілів за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей зазначених в частині третій статті 53 МК України і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Частиною другою статті 64 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відтак, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

10.04.2008 року Законом України №250-VІ ратифіковано протокол про вступ України до Світової організації торгівлі та про приєднання України до угоди про Світову організацію торгівлі.

Визначення митної вартості оцінюваних товарів з використанням резервного методу має відповідати принципам та положенням статті VII ГАТТ Оцінка товару для митних цілей та Угоди про застосування статті VII ГАТТ.

Відповідно до статті VІІ п. 2 (а) Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних цінах.

Пунктом 2 (b) даної статті Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року передбачено, що під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Якщо дійсна вартість може бути визначена відповідно до пункту (b), оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті, який може бути встановлений (пункт 2 (с)).

Відповідно до додатка 1 до статті VII формування пунктів (a) і (b) дозволяє стороні, що домовляється, одноманітно визначати вартість для митних цілей або на підставі цін окремого експортера на імпортний товар, або на підставі загального рівня цін на подібний (аналогічний) товар.

Отже, за правилами ГАТТ для цілей митного оформлення товару за резервним методом під митною вартістю товару розуміється ціна такого товару, за яку він продається чи пропонується до продажу в імпортуючій країні.

Частиною шостою статті 54 МК України встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частина перша статті 55 МК України передбачає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з частиною другою статті 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Колегя суддів вважає, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах. Контролюючий орган не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Суд вважає, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у розмірі 15 000 та 10 900 доларів США. Крім того, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. У свою чергу, декларант позивача надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товарів, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Відтак, приведені митним органом в оскаржуваних рішеннях відомості щодо коригування митної вартості імпортованих позивачем транспортних засобів не дають підстав вважати такі рішення обґрунтованими та мотивованими у контексті вимог частини другої статті 55 МК України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року у справі № 140/1072/20, без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 09.10.20