Справа № 816/4779/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 р.Справа № 816/4779/15
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

представників сторін : позивача - Федорович Є.І., відповідача - Сухомлин Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Газвидобування" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2020, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, м. Полтава, повний текст складено по справі № 816/4779/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Газвидобування"

до Головного управління ДПС у Полтавській області , Управління Державної казначейської служби України у м.Полтаві Полтавської області , Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області

про стягнення суми бюджетного відшкодування,

ВСТАНОВИВ

21 грудня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Газвидобування" (далі по тексту позивач, ТОВ "Промислова компанія "Газвидобування") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 19 лютого 2016 року /а.с.109-110/) до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області /відповідач -1/, Управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області /відповідач - 2/, Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області /відповідач-3/ про зобов`язання ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС України в Полтавській області скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню ТОВ "Промислова компанія "Газвидобування", на суму 988723,50 грн за червень 2010 року та стягнення з Державного бюджету України на користь позивача бюджетної заборгованості з податку на додану вартість в розмірі 988723,50 грн.

Позов обґрунтований тим, що ДПІ у м. Полтаві не вчинила дії, передбачених Податковим кодексом України, для відшкодування податку на додану вартість у сумі 988723,50 грн, а саме: не подала до органу казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, чим порушила права позивача на повернення надмірно сплаченої суми податку.

Відповідач-1 позов не визнав та у запереченнях на позов просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що відшкодування з Державного бюджету України є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

В письмових поясненнях відповідач-2 повідомив, що у випадку задоволення позовних вимог сума бюджетної заборгованості з податку на додану вартість підлягає стягненню на користь ТОВ ПК Газвидобування з Державного бюджету України в особі УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області, та просив розглянути справу в сукупності поданих доказів сторін та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 березня 2016 року у справі № 816/4779/15, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Газвидобування" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області, Управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області про стягнення суми бюджетного відшкодування задоволено частково: зобов`язано Державну податкову інспекцію у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення з бюджету Товариству з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Газвидобування" надмірно сплаченої суми податку на додану вартість; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 19 листопада 2019 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28 березня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року у справі №816/4779/15 скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За висновками Верховного Суду у цій справі попередніми судовими інстанціями достовірно не встановлено природу заявленої позивачем до повернення суми податку на додану вартість у розмірі 988723,50 грн та її складові.

Не надано жодної правової оцінки доводам відповідача-1 про те, що вона складається із суми податку на додану вартість у розмірі 659149,00 грн., яка фактично відшкодована товариству, а також штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 329575,00 грн, що підтверджується в тому числі наявним у матеріалах справи податковим повідомленням-рішенням від 03.11.2010 № /0.

Не з`ясовано також, чи сплачена товариством зазначена сума штрафних (фінансових) санкцій до бюджету та, як наслідок, наявність у неї ознаки надмірно сплаченої внаслідок скасування податкового повідомлення-рішення від 03.11.2010 № /0 в судовому порядку.

Не перевірено судами попередніх інстанцій й дотримання платником при поданні відповідної заяви вимог пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який встановлює, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Підсумовуючи наведене, Верховний Суд зазначив, що при новому розгляді справи необхідно встановити всі фактичні обставини у справі, які мають значення для правильного вирішення справи та повно дослідити зібрані у справі докази.

Відповідно до ч.5 ст.353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Отже, в даному апеляційному провадженні справа розглядається з урахуванням наведених висновків суду касаційної інстанції.

Справа надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 29 листопада 2019 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року справу прийнято до провадження.

У зв`язку зі змінами в законодавстві щодо порядку відшкодування податку на додану вартість та в судовій практиці Верховного Суду щодо належного способу захисту прав платника податку у спорах щодо відшкодування податку на додану вартість позивачем подано до суду заяву про зміну предмета позову, яка, з метою належного захисту прав позивача, прийнята судом до розгляду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 по справі № 816/4779/15 допущено заміну відповідача: Державну податкову інспекцію у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області на її правонаступника - Головне управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 39461639), а Головне управління ДФС у Полтавській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 43142831).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 по справі № 816/4779/15 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Газвидобування" (вул. Миру, буд.3, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ідентифікаційний код 31354329) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 43142831), Управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області (вул. Небесної Сотні, буд. 1/23, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 38019510) та Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області (вул. Шевченка, буд.1, м. Полтава, Полтавська область, 36011, ідентифікаційний код 37959255) про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Газвидобування" бюджетної заборгованості із відшкодування податку на додану вартість за червень 2010 року в розмірі 988723,50 грн залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновку суду першої інстанції про пропущення ТОВ "ПК "Газвидобування" 1095-денного строку звернення до суду, встановленого п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України, стверджує про не дотримання судом вимог пунктів 1-3 ч.1 ст.244 КАС України.

Апелянт вважає безпідставним відхилення судом податкового повідомлення-рішення від 03.11.2010, що призвело до неврахування юридично значимих обставин та неправильного застосування положень п.200.10 - 200.12 ст.200 Податкового кодексу України до спірних правовідносин, та як наслідок, хибного твердження в частині визначення дати, з якої позивач дізнався про порушення свого права.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених в останній та в наданих додаткових письмових поясненнях, та просила суд апеляційної інстанції їх задовольнити.

В надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу та у судовому засіданні представник першого відповідача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечувала, просила суд апеляційної інстанції їх відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а також, ухвалене з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.11.2019.

Вважає, що судом першої інстанції правомірно зроблено висновок про те, що подання ТОВ "Промислова компанія "Газвидобування" до суду позову з вимогами про зобов`язання ДПІ у м.Полтаві подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про відшкодування суми податку на додану вартість та стягнення з Державного бюджету України бюджетної заборгованості з податку на додану вартість лише 21 грудня 2015 року свідчить про пропущення позивачем 1095-денного строку, встановленого пунктом 102.1 статті 102 ПК України.

В судове засідання, призначене на 08.10.2020, представники другого та третього відповідачів не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача- 1, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 липня 2010 року ТОВ "ПК "Газвидобування" подано до ДПІ у м. Полтаві податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2010 року /а.с. 111-117 т. 1/ разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток 4 до декларації), в якій ТОВ "ПК "Газвидобування" просило відповідно до пункту 7.7 статті 7 Закону України Про податок на додану вартість бюджетне відшкодування у сумі 17719233,00 грн, що визначене у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року, перерахувати на рахунок № НОМЕР_1 , МФО 331605, Пол. Від. АТ Райффазен банк Аваль м. Полтава.

22 березня 2011 року до ДПІ у м. Полтаві подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року /а.с.118-122 т. І/, в якому уточнено суму бюджетного відшкодування за червень 2010 року, а саме: зменшено суму, що підлягала бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, на 16479774,00 грн та у розрахунку суми бюджетного відшкодування /а.с. 121 т. І/ зазначено суму, яка підлягає відшкодуванню за червень 2010 року, 988724,00 грн. Одночасно з поданням уточнюючого розрахунку, тобто 22 березня 2011 року, платником податку подано уточнену заяву про повернення суми бюджетного відшкодування /а.с. 122 т. І, а.с. 209 т. 5/, в якій ТОВ "ПК "Газвидобування" просило бюджетне відшкодування за червень 2010 року в сумі 988724,00 грн перерахувати на рахунок № НОМЕР_1 , МФО 331605, Пол. Від. АТ Райффазен банк Аваль м. Полтава.

Приймаючи рішення про залишення позову без розгляду суд першої інстанції що позивачем пропущено 1095-денний строк звернення до суду з даним позовом, встановлений пунктом 102.1 ст.102 Податкового кодексу України, а судом на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не виявлено підстав для поновлення цього строку, заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом позивач не подавав, а навпаки, у ході судового розгляду справи в письмових поясненнях та в судових засіданнях повідомляв суду про дотримання строку, встановленого пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України.

Таким чином, до позовної заяви, поданої ТОВ "Промислова компанія "Газвидобування" із пропущенням встановленого строку звернення, судом застосовано наслідки, передбачені пунктом 8 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засаді верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтерес юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 по справі № 816/4779/15 відповідає, а вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено, що спірні правовідносини склалися між сторонами внаслідок неповернення позивачу надміру сплаченого податку на додану вартість у розмірі 988 723,50 грн на підставі поданої до ДПІ у м. Полтаві уточненої заяви від 22.03.2011 про повернення надміру сплачених коштів по податку на додану вартість згідно Уточнюючого розрахунку до декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року (а.с. 13). Первинно, 20 липня 2010 року ТОВ "Промислова компанія "Газвидобування" подано до ДПІ у м. Полтаві податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2010 року разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток 4 до декларації), в якій ТОВ «ПК «Газвидобування» просило відповідно до пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» бюджетне відшкодування у сумі 17719233,00 грн, що визначене у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року, перерахувати на розрахунковий рахунок у банківській установі.

Уточнена сума 988 724 грн сформована виключно за рахунок від`ємного значення за березень 2008 року, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року, в якому уточнено суму бюджетного відшкодування за червень 2010 року, а саме: зменшено суму, що підлягала бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, на 16479774,00 грн та у розрахунку суми бюджетного відшкодування зазначено суму, яка підлягає відшкодуванню за червень 2010 року - 988724,00 грн. (т.1 а.с.117-121).

Враховуючи дату подання вказаної заяви 22.03.2011 та період, за який, як стверджує позивач, він має переплату з податку на додану вартість у розмірі у розмірі 988 723,50 грн (березень 2008 року), порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначалися до 01.01.2011 положеннями Закону України Про податок на додану вартість від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР (далі - Закон №168/97-ВР (у відповідній редакції)), з 01.01.2011 - Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 1.8 статті 1 Закону №168/97-ВР бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв`язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Підпунктом 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону 168/97-ВР передбачено, що платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п`ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників.

До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п`ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються за процедурою, встановленою центральним податковим органом.

Згідно з підпунктами 7.7.5, 7.7.6, 7.7.8 пункту 7.7 статті 7 Закону 168/97-ВР протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов`язаний у п`ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобов`язань з цього податку наступних податкових періодів; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з`ясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування.

У разі, коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або податковий орган розпочинає процедуру адміністративного оскарження, податковий орган не пізніше наступного робочого дня за днем отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення справи зобов`язаний повідомити про це орган державного казначейства. Орган державного казначейства призупиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до прийняття остаточного рішення з адміністративного або судового оскарження. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження податковий орган протягом п`яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до пунктів 50.1 та 50.3 статті 50 ПК України (у редакції, чинній на дату подання позивачем уточнюючого розрахунку) у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім митної декларації або обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

У разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період.

Пунктами 200.7 -200.15 статті 200 ПК України встановлено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, а також оригінали митних декларацій (примірників декларанта), що підтверджують вивезення товарів (супутніх послуг) за межі митної території України.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом державної податкової служби.

Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки. Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Орган державної податкової служби зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов`язань з цього податку в наступних податкових періодах; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

У разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган Державного казначейства України. Орган Державного казначейства України тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що камеральну перевірку даних, зазначених позивачем в уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість за червень 2010 року, ДПІ у м. Полтаві не проводила та наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено платником податку з порушенням норм податкового законодавства, не встановлювала.

Відповідно після подання позивачем 22 березня 2011 року уточненої заяви про повернення суми бюджетного відшкодування за червень 2010 року ДПІ у м. Полтаві не проводила документальну виїзну перевірку платника для перевірки достовірності визначення заявленого бюджетного відшкодування та податкове повідомлення-рішення про зменшення заявленої суми (або її частини) бюджетного відшкодування за наслідками такої перевірки не приймала.

Згідно з підпунктом 15.3.1 пункту 15.3 статті 15 Закону України №2181-ІІІ заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов`язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Аналогічні за змістом норми містяться й у статті 43 Податкового кодексу України (який набрав чинності на час подання позивачем уточненої заяви про повернення надміру сплаченого податку), за змістом якої помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу (пункт 43.1).

Підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до пп.17.1.10 п. 17.1 ст. 17 ПК України, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з пунктами 43.3, 43.4 цієї ж статті Кодексу обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються органом державної податкової служби на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

З наведених законодавчих положень вбачається, що строк подання заяви платника на повернення надміру сплаченого податку становить 1095 днів з моменту виникнення переплати.

Оскільки у справі, що переглядається, виникнення надміру сплаченої суми на переконання позивача відбулося за наслідками подання платником податкової звітності з податку на додану вартість за червень 2010 року, колегія суддів погоджується з позивачем про своєчасність подання платником заяви від 22.03.2011.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що за правилами пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові Державного казначейства України.

На підставі отриманого висновку орган Державного казначейства України протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому Державним казначейством України.

Колегією суддів встановлено, що відповідачем у строк, встановлений Податковим кодексом України (не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви), не прийнято рішення про задоволення вимог позивача щодо повернення коштів або про відмову у такому поверненні, та не вчинено передбачених законом дій щодо складення та направлення на адресу органів Державної казначейської служби відповідного висновку.

Колегія суддів зауважує, що нормами Податкового кодексу України не передбачено відкладення податковим органом прийняття такого рішення.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб).

Таким чином, законодавцем надано платнику податків можливість захистити своє право шляхом оскарження не тільки рішення контролюючого органу, а й шляхом оскарження дії чи бездіяльності контролюючого органу.

Аналогічне право закріплено пунктом 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно з яким до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції з 03.08.2010 до 15.12.2017 передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.3 ст.99 КАС України).

З 15.12.2017 строк звернення до суду встановлено статтею 122 КАС України, згідно частини першої якої позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів ч.2 ст.122 КАС України.

Згідно з ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зазначає, що з 01.01.2011 відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1 ст.1 Кодексу).

Приписами п.102.5 ст.102 ПК України встановлено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли між сторонами внаслідок неповернення надміру сплаченого податку на прибуток, при визначенні строку звернення до адміністративного суду з урахуванням наведених норм КАС України та ПК України слід керуватися ч.ч.1 та 3 ст.122 КАС України, п.43.3, п.43.5 ст.43 та п.102.5 ст.102 ПК України.

Відповідно, позовні вимоги про зобов`язання контролюючого органу підготувати висновок про повернення надміру сплаченого податку на прибуток можуть бути пред`явлені протягом 1095 днів з дня допущення контролюючим органом відповідної бездіяльності.

Головним управлінням ДПС у Полтавській області (правонаступником Головного управління ДФС у Полтавській області, яке в свою чергу є правонаступником ДПІ у м. Полтаві) не заперечується, що ДПІ у м. Полтаві відповідно до вимог пункту 200.12 статті 200 ПК України висновок із зазначенням суми (988724,00 грн), що підлягає бюджетному відшкодуванню за червень 2010 року, до органу Державного казначейства України не подавала. А довідками про розмір залишку невідшкодованих сум податку на додану вартість, що рахується в бюджетній заборгованості, /а.с. 129 т. І, а.с. 180 т. 5/ підтверджується, що сума бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за червень 2010 року складає 988723,50 грн.

Дій щодо проведення відповідної перевірки та складання і направлення до органу державного казначейства висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню за червень 2010 року, ДПІ у м. Полтаві не вчинила.

Беручи до уваги положення статті 50 та пунктів 200.10 -200.15 статті 200 ПК України, ДПІ у м. Полтаві зобов`язана була до 22 квітня 2011 року провести камеральну перевірку даних, зазначених позивачем в податковій декларації за червень 2010 року (з урахуванням уточнюючого розрахунку) та, у разі відсутності підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування за червень 2010 року в 988723,50 грн зроблено з порушенням норм податкового законодавства, протягом п`яти днів після закінчення перевірки, підготувати та надати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, який, у свою чергу, протягом п`яти операційних днів після отримання такого висновку зобов`язаний перерахувати кошти з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку, тобто не пізніше 03 травня 2011 року.

Якщо ж протягом згаданого строку необхідних дій для відшкодування податку здійснено не було, невідшкодована сума набуває статусу бюджетної заборгованості та платник податку має право звернутися до суду з відповідним позовом протягом 1095 днів з дня, коли дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права на отримання заявленої до відшкодування суми податку.

Таким чином, по заяві позивача від 22.03.2011 відлік 1095-денного строку для повернення платникові з бюджету надміру сплачених грошових коштів починається з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а саме з 03.05.2011. При цьому, останній день 1095-денного строку припадає відповідно на 02.05.2014.

Однак, з позовом про зобов`язання ДПІ у м. Полтаві скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню ТОВ "Промислова компанія "Газвидобування", на суму 988723,50 грн за червень 2010 року та стягнення з Державного бюджету України на користь позивача бюджетної заборгованості з податку на додану вартість в розмірі 988723,50 грн ТОВ "Промислова компанія "Газвидобування" до суду звернулося - 21 грудня 2015 року (а.с. 4 т. І).

З огляду на встановлені колегією суддів вищенаведені фактичні обставини у справі, звернення позивача з даним позовом лише 21.12.2015 є несвоєчасно вчиненою процесуальною дією, оскільки позов подано з пропуском встановленого статтею 102 ПК України строку.

Посилання позивача на прийняття податковим органом податкового повідомлення -рішення від 03 листопада 2010 року № /0 (про зменшення бюджетного відшкодування на суму 659149,00 грн та застосування штрафу у сумі 329575,00 грн) /а.с. 6 т.І/ є неприйнятним, оскільки вказане податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акту перевірки від 26.10.2010 № 10085/23-5/31354329, складеного за результатами перевірки правомірності декларування сум податку на додану вартість, що підлягають бюджетному відшкодуванню за період з 01 жовтня 2007 року по 31 березня 2009 року, та цим податковим повідомленням-рішенням зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на суму 659149,00 грн за січень, березень -квітень, червень -серпень, жовтень, грудень 2008 року та січень 2009 року, а не червень 2010 року.

Слід також зауважити, що прийнято вказане податкове повідомлення-рішення значно раніше (03.11.2010) аніж подана уточнена заява про відшкодування з податку на додану вартість за червень 2010 року (22.03.2011) і наявність переплати у позивача на вказану дату контролюючий орган не заперечував.

Те, що бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за червень 2010 року виникло за рахунок від`ємного значення з ПДВ, що декларувалось в 2008 та 2009 роках (на чому наполягає позивач), не змінює того факту, що бюджетне відшкодування податку у сумі 988724,00 грн заявлено позивачем за червень 2010 року на підставі заяви про повернення суми бюджетного відшкодування за червень 2010 року (уточненої), поданої до ДПІ у м. Полтаві 22 березня 2011 року. До того ж в нормі пункту 200.15 ПК України, на яку посилається позивач в обґрунтування дати узгодження суми бюджетного відшкодування за червень 2010 року, йде мова про обов`язок органу ДПС направити до органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, після закінчення процедури судового оскарження не будь-якого податкового повідомлення-рішення, а тільки податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результатами перевірки суми податку, заявленої до відшкодування (у спірному випадку за червень 2010 року).

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначено положеннями ст.123 КАС України.

Згідно ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.4 ст.123 КАС України).

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Однак, позивач не навів суду першої інстанції об`єктивно непереборних та незалежних від його волі обставин, які б завадили позивачеві звернутися до суду раніше, ніж 21.12.2015.

Не наведено таких обставин і у апеляційній скарзі.

Заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом позивач не подавав, а навпаки, у ході судового розгляду справи в письмових поясненнях та в судових засіданнях повідомляв суду про дотримання строку, встановленого пунктом 102.1 статті 102 ПК України.

На підставі статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти ВеликобританіГ, справа Девеер проти Бельгії).

Європейський суд з прав людини у пунктах 37 та 38 Рішення від 18 листопада 2010 року у справі Мушта проти України нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосудця і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. рішення від 28 березня 2006 року у справі Мельник проти України, N 23436/03, пункти 22-23).

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

За таких підстав та з урахуванням того, що ані в клопотанні про поновлення строку звернення до суду з позовом, ані в матеріалах справи, ані під час розгляду справи позивач не виконав покладеного на нього приписами статті 122 КАС України обов`язку щодо надання доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, та не надав таких доказів, колегія суддів дійшла висновку про пропущення ТОВ "Промислова компанія "Газвидобування" строку звернення до суду, що є підставою для залишення адміністративного позову без розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до позовної заяви, поданої ТОВ "Промислова компанія "Газвидобування" із пропущенням встановленого строку звернення, слід застосувати наслідки, передбачені пунктом 8 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року).

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає обставин, які б давали підстави ставити під сумнів правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Газвидобування" залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 по справі № 816/4779/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 13.10.2020.