Справа № 473/3468/20
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2020-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/3468/20
РІШЕННЯ

іменем України

"09" жовтня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Заблоцької М.М.,

представника позивача Мальченко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до ОСОБА_1 про примусове видворення, затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2020 року Управління ДМС України в Миколаївській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про примусове видворення, затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Вимоги обґрунтовано тим, що 08 жовтня 2020 року працівниками УКР ГУНП в Миколаївській області на території Інгульського району м. Миколаєва виявлено громадянина Грузії ОСОБА_1 , який раніше нелегально перебував на території України, як громадянин Грузії ОСОБА_2 та був примусово повернутий до країни громадянської належності із встановленням заборони в`їзду на територію України строком на три роки.

Під час проведення перевірки обставин правопорушення працівниками УДМС України в Миколаївській області було встановлено, що 26 березня 2019 року у м. Миколаєві співробітниками ВКП Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області був виявлений громадянин Грузії ОСОБА_2 , який перебував на території України без жодних документів.

В цей же день, відповідно до ст. 263 КУпАП, відповідача було затримано в адміністративному порядку на строк до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.

В результаті проведеної перевірки встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_2 знаходився на території України без будь-яких документів, які б підтверджували його особу та законність перебування на території України.

У зв`язку з цим 26 березня 2019 року відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою від 26 березня 2019 року останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн.

Також, 26 березня 2019 року головним спеціалістом УДМС України в Миколаївській області Віхровим І.В. прийнято рішення про поміщення ОСОБА_2 до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України» з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 березня 2019 року ОСОБА_2 затримано з поміщенням його до Державної установи «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України» з метою ідентифікації на строк, необхідний для ідентифікації, але не більше шести місяців з дати фактичного затримання.

19 квітня 2019 року Управлінням ДМС України в Миколаївській області прийнято рішення про примусове повернення ОСОБА_2 до країни громадянської належності та останньому встановлено заборону в`їзду на територію України на три роки.

26 квітня 2019 року ОСОБА_2 самостійно виконав рішення про примусове повернення до країни громадянської належності.

Проте вже 21 червня 2019 року останній, отримавши паспорт громадянина Грузії на ім`я ОСОБА_1 , в`їхав на територію України через офіційний пункт пропуску та отримав посвідку на постійне проживання на території України (відносно обставин видачі якої на цей час проводиться перевірка).

08 жовтня 2020 року відповідача згідно ч. 2 ст. 263 КУпАП було затримано в адміністративному порядку на строк до трьох діб з метою з`ясування обставин порушення міграційного законодавства, прийнято рішення про його поміщення до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, а також притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 203-1 КУпАП до стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100 грн.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 порушив рішення про заборону в`їзду на територію України, підстав для його подальшого перебування на території України немає, оскільки останній порушив вимоги міграційного законодавства України, а тому Управління ДМС України в Миколаївській області просило видворити відповідача за межі території України, а також затримати останнього з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на шість місяців.

В судовому засіданні представник позивача Мальченко К.С. позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 від участі в судовому засіданні та від послуг представника (адвоката за дорученням про надання безоплатної вторинної правової допомоги) Башук В.Ф. відмовився.

Заслухавши пояснення представника позивача Мальченко К.С., дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2020 року працівниками УКР ГУНП в Миколаївській області на території Інгульського району м. Миколаєва виявлено громадянина Грузії ОСОБА_1 , який раніше нелегально перебував на території України, як громадянин Грузії ОСОБА_2 та був примусово повернутий до країни громадянської належності із встановленням заборони в`їзду на територію України строком на три роки.

Під час проведення перевірки обставин правопорушення працівниками УДМС України в Миколаївській області було встановлено, що 26 березня 2019 року у м. Миколаєві співробітниками ВКП Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області був виявлений громадянин Грузії ОСОБА_2 , який перебував на території України без жодних документів.

В цей же день, відповідно до ст. 263 КУпАП, відповідача було затримано в адміністративному порядку на строк до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.

В результаті проведеної перевірки встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_2 знаходився на території України без будь-яких документів, які б підтверджували його особу та законність перебування на території України.

У зв`язку з цим 26 березня 2019 року відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою від 26 березня 2019 року останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн.

Також, 26 березня 2019 року головним спеціалістом УДМС України в Миколаївській області Віхровим І.В. прийнято рішення про поміщення ОСОБА_2 до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України» з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 березня 2019 року ОСОБА_2 затримано з поміщенням його до Державної установи «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України» з метою ідентифікації на строк, необхідний для ідентифікації, але не більше шести місяців з дати фактичного затримання.

19 квітня 2019 року Управлінням ДМС України в Миколаївській області прийнято рішення про примусове повернення ОСОБА_2 до країни громадянської належності та останньому встановлено заборону в`їзду на територію України на три роки.

26 квітня 2019 року ОСОБА_2 самостійно виконав рішення про примусове повернення до країни громадянської належності.

Проте вже 21 червня 2019 року останній, отримавши паспорт громадянина Грузії на ім`я ОСОБА_1 , в`їхав на територію України через офіційний пункт пропуску.

28 липня 2020 року відповідачу на підставі п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію» надано дозвіл на постійне проживання в Україні.

11 серпня 2020 року ОСОБА_1 отримав посвідку на постійне проживання на території України.

Вказані дозвіл та посвідка на час розгляду справи не скасовані, відносно обставин їх видачі триває перевірка.

08 жовтня 2020 року відповідача згідно ч. 2 ст. 263 КУпАП було затримано в адміністративному порядку на строк до трьох діб з метою з`ясування обставин порушення міграційного законодавства, прийнято рішення про його поміщення до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, а також притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 203-1 КУпАП до стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100 грн.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон) нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Ч. 3 ст. 3 Закону зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України.

Іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання (ч. 1 ст. 4 Закону).

Дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції. Квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів, зокрема батькам, чоловіку (дружині) іммігранта та його неповнолітнім дітям (ч. 1, п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію»).

Особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про імміграцію»).

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Ч. 1 ст. 30 вказаного Закону визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (ч. 1 ст. 288 КАС України).

В п. 29 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця і особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» роз`яснено, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на час розгляду справи має чинні дозвіл та посвідку на постійне проживання в Україні, які не скасовані та не анульовані.

Таким чином, відповідач перебуває на території України на законних підставах, а тому вимога про його видворення суперечить вимогам закону.

Також, як вбачається з пояснень представника позивача та матеріалів справи, відносно відповідача не приймалося окремого рішення про його примусове повернення до країни громадянської належності, що вказує на передчасність позову про примусове видворення (рішення про примусове повернення від 19 квітня 2019 року не приймається судом до уваги, оскільки воно було вчасно виконане відповідачем, а тому втратило чинність в частині примусового повернення, та не стосується процедури видворення, що є предметом даного розгляду).

За встановлених обставин, вимоги Управління ДМС України в Миколаївській області про примусове видворення ОСОБА_1 є безпідставними.

Також не можуть бути задоволені вимоги про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні у зв`язку з наступним.

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Чахал проти Великобританії» будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим доти, доки триває процедура депортації. Якщо така процедура не провадиться з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим.

Європейський Суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» та у справі «Дугуз проти Греції» вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в Законі.

Згідно ч. 4 ст. 30 Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само уразі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або)забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Тому, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову про примусове видворення, відсутні підстави для затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення. Також, відсутні підстави для його затримання з метою ідентифікації, оскільки його особа повністю ідентифікована та документально підтверджена (паспортом, посвідкою на постійне проживання тощо).

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 8-10, 77, 241-246, 271, 288, 289 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовної заяви Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до ОСОБА_1 про примусове видворення, затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Вуїв