Справа № 260/3323/20
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

13 жовтня 2020 рокум. Ужгород№ 260/3323/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калинич Я.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовною заявою приватного підприємства «Ролло-Пласт» (88000, вул. 8 Березня, будинок 36, м. Ужгород, Закарпатська область, ) до Ужгородської міської ради (88000, пл. Поштова, 3, м. Ужгород, Закарпатська область, ), третя особа на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Ролло-Пласт» в особі представника Ковача Івана Васильовича звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ужгородської міської ради, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_1 , в якій просить суд визнати протиправним та скасувати пункт 1.13 рішення ХХХІХ сесії VІІ скликання Ужгородської міської ради від 05 вересня 2019 року за №1687.

Одночасно із вказаним позовом, представником позивача до Закарпатського окружного адміністративного суду було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої позивач в особі представника просить заборонити Ужгородській міській раді до набрання законної сили рішенням суду в даній справі вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення щодо земельної ділянки, площею 0,1000 га кадастровий номер :20:001:0320 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в тому числі, але не виключно рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки та передачі її у власність.

Дана заява обґрунтована тим, що, з відповіді на адвокатський запит заявнику стало відомо, що рішенням Ужгородської міської ради від 05.09.2019 року № 1687 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_2 . Вказане рішення було прийнято на підставі заяви ОСОБА_1 від 26.07.2019 року до якої було також додано графічні матеріали на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки. Поряд з цим, згідно листа виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 09.10.2020р. № 3012/03-17 та витягу з Генерального плану міста Ужгорода (коригування окремих розділів), затвердженого рішенням XXIX сесії IV скликання Ужгородської міської ради № 313 від 04.06.2004р. відведення земельної ділянки відбулось за рахунок території, на якій згідно генерального плану міста Ужгорода, затвердженого рішенням Ужгородської міської ради за № 313 від 04 червня 2004 року, будівництво індивідуальних будинків, господарських будівель і споруд не дозволено, а вказана територія згідно функціонального призначення відноситься до території громадської забудови. Відтак вважає, що наявні законні та обґрунтовані підстави стверджувати, що рішення XXXIX сесії VII скликання Ужгородської міської ради від 05 вересня 2019 року за № 1687, в частині пункту 1.13, прийнято з грубим порушенням вимог земельного та містобудівного законодавства України, оскільки відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 відбулось за рахунок територій, на якій згідно генерального плану міста Ужгорода, затвердженого рішенням Ужгородської міської ради № 313 від 04 червня 2004 року, будівництво індивідуальних житлових будинку, господарських будівель і споруд не дозволено, а вказана територія згідно функціонального призначення відноситься до території громадської забудови.

У випадку затвердження проекту землеустрою щодо земельної ділянки кадастровий номер :20:001:0320 рішенням Ужгородської міської ради, вказана земельна ділянка одночасно буде передана у власність гр. ОСОБА_1 . Настання вище вказаних обставин істотно ускладнить виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позовних вимог, що позбавить позивача ефективного судового захисту інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. В такому разі невжиття заходів забезпечення позову призведе до необхідності додаткового оскарження протиправного рішення Ужгородської міської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :20:001:0320) площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 , а також вжиття заходів щодо скасування реєстрації права власності гр. ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.

Так, зазначає, що у випадку задоволення позову у цій справі, для повного поновлення порушених прав та їх захисту позивачу потрібно буде звертатися з окремими позовами до суду, витрачати час, нести додаткові витрати, що в такому випадку виключить дотримання принципу ефективності судового захисту у цій справі, а тому подана заява є обґрунтованою та такою, що належить до задоволення.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, дослідивши подані письмові докази суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частина перша статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види забезпечення позову, згідно з якою позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З урахуванням зазначених норм чинного Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При розгляді та вирішенні даної заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Виходячи з наведеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Так, Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, зокрема зазначено, що судам необхідно враховувати, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності. Забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

У контексті наведеного суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно будь-якої із сторін у спорі, їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №826/8556/17, від 25.04.2019 у справі №826/10936/18, від 29.01.2020 у справі №640/9167/19, та враховуються при вирішенні даної заяви.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Суд зазначає, що позивач просить забезпечити позов шляхом заборонити Ужгородській міській раді до набрання законної сили рішенням суду в даній справі вчиняти будь- які дії та приймати будь-які рішення щодо земельної ділянки, площею 0,1000 га кадастровий номер :20:001:0320 (вул. 8-го Березня, б/н, м. Ужгород, Закарпатська обл.) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в тому числі, але не виключно рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки та передачі її у власність.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести, що вище вказана земельна ділянка одночасно буде передана у власність гр. ОСОБА_1 , що істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних його прав або інтересів за захистом яких він звернеться.

Проте, застосування судом обраних заявником заходів забезпечення позову не може ґрунтуватись лише на доводах позивача про ймовірність затвердження проекту землеустрою щодо земельної ділянки кадастровий номер :20:001:0320 рішенням Ужгородської міської ради, та про те, що вказана земельна ділянка одночасно буде передана у власність гр. ОСОБА_1 без належних на те доказів, оскільки заява про забезпечення доказів не обґрунтована належними доказами, які би стверджували, що ділянка, яка має відношення до ОСОБА_1 стосується та якимось чином порушує якісь права та інтереси заявника.

Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене, розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заявником не доведено обставини, які б вказували, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника як позивача, за захистом яких він має намір звернутися.

Доводи, викладені у заяві про забезпечення позову, мають лише характер припущень, при цьому будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення чи реальні наміри майбутнього відповідача вчинити дії щодо передачі земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 без належних на те доказів не має.

Таким чином, виходячи з принципу співмірного вжиття заходів забезпечення позову, суд не вбачає наявності обставин для застосування заходів забезпечення позову, визначених ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно з статті 154 частини 5 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 150 - 151, 154, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви приватного підприємства «Ролло-Пласт» про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд у п`ятнадцятиденний строк з дня її підписання.

Суддя Я. М. Калинич