Справа № 440/5701/20
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

13 жовтня 2020 рокум. ПолтаваСправа № 440/5701/20

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Бойко С.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, третя особа: Управління з питань містобудування та Архітектури Полтавського міськвиконкому м. Полтава про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

08 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, третя особа: Управління з питань містобудування та Архітектури Полтавського міськвиконкому м. Полтава про визнання протиправним та скасування рішення тридцятої сесії сьомого скликання від 30.08.2018 в частині надання дозволу громадянину ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації, для подальшої приватизації земельної ділянки розміром 1000,0 кв.м. по АДРЕСА_1 та в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації, зобов`язання надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації на земельну ділянку розміром 1000,0 кв.м. по АДРЕСА_1 , яка йому виділена рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтава ради від 21 січня 1992 року №45.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради у м. Полтава №45 від 21.01.1992 ОСОБА_1 надано у користування земельну ділянку розміром 1000 кв.м. для будівництва житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Разом з тим, у 2018 році рішенням сесії Подільської районної у м. Полтава Гриценку В.В. відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації, а належну йому земельну ділянку виділено громадянину ОСОБА_2 .

Таким чином спірне рішення стало підставою для позбавлення позивача змеленої ділянки наданої йому у користування, чим порушило його права та інтереси.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункту 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, "встановлений законом".

Отже, поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини другої статті 55 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 04 липня 2018 року по справі №820/7173/16 (провадження К/9901/25603/18) та від 29 травня 2018 року по справі №495/5913/14-а (провадження №11-298апп18) "неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин".

Зі змісту позовної заяви, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом про скасування рішення районної ради, яким ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з правомірністю розпорядження органом місцевого самоврядування земельною ділянкою розташованою за адресою АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_1 вважає, що земельна ділянка, стосовно якої районна рада прийняла рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_2 , рішенням Ленінської районної ради м. Полтава від 21.01.1992 №45 передана позивачу у користування.

Отже, у цій справі існує невирішений спір про право на земельну ділянку, що виключає можливість його розгляду за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності (постійного користування) на земельну ділянку.

Вищевикладене також узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові від 29 травня 2018 року по справі № 495/5913/14-а.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Оскільки спірні правовідносини обумовлені захистом порушеного речового права на земельну ділянку, суд дійшов висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, у відкритті провадження у справі за даним позовом належить відмовити.

Керуючись статтями 4, 19, 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, третя особа: Управління з питань містобудування та Архітектури Полтавського міськвиконкому м. Полтава про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя С.С. Бойко