Справа № 480/4278/19
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 р.Справа № 480/4278/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 року, (головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко), по справі № 480/4278/19

за позовом ОСОБА_1

до Слобожанської митниці Держмитслужби

про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати:

- рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 02.08.2019 № UA805210/2019/000209/2;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.08.2019 № UA805210/2019/00027.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 задоволено позов.

Визнано протиправним та скасовано рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 02.08.2019 № UA805210/2019/000209/2; картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.08.2019 № UA805210/2019/00027.

Слобожанська митниця Держмитслужби (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи, неповне з`ясування обставин справи.

Зазначає, що надані позивачем до митного оформлення документи не містили документального підтвердження заявлених відомостей про митну вартість автомобіля та оплату за товар. На запит про необхідність надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, позивачем документів не надано. Наведені обставини свідчать про наявність підстав для коригування відповідачем заявленої митної вартості товарів за другорядним методом згідно ст. 59 Митного кодексу України.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020 замінено первісного відповідача Сумську митницю ДФС на правонаступника - Слобожанську митницю Держмитслужби.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивачем ввезено на територію України автомобіль Volkswagen Golf, календарний рік виготовлення 2004, модельний рік виготовлення 2005, тип кузова хетчбек, номер кузова VIN: НОМЕР_1 .

До митного оформлення подано митну декларацію ІМ40ДЕ № UA805210/2019/002261 від 01.08.2019, у якій митна вартість імпортованого автомобіля визначена за основним методом, в сумі 1 700 євро, рахунок-фактуру (інвойс) Kaufvertrag від 29.07.2019 про придбання у Kerstin Shoon автомобіль Volkswagen Golf, календарний рік виготовлення 2004, номер кузова VIN: НОМЕР_1 за ціною 1 700 євро, декларацію про походження товару від 29.07.2019, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі, багажу від 01.08.2019 № UA205010/2019/441110, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 14.02.2012 AUR-K-1045/12-00050, договір про надання послуг митного брокера ВІД 31.07.2019 № 556/19, довіреність ВІД 29.07.2019, квитанцію від 31.07.2019 № 0.0..1, свідоцтво про зняття з обліку, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу від 01.08.2019 UA.008.88754-19, паспорти фізичних осіб МА677300, МВ208093(а.с. 14, 43-44).

За результатами розгляду документів у зв`язку із спрацюванням ризиків АСАУР, позивачу запропоновано надати додаткові документи щодо правильності визначення митної вартості товару, а саме платіжний документ в підтвердження оплати товару у країні експорту та митну декларацію країни відправлення (а.с. 40).

02.08.2019 позивач повідомив відповідача про відсутність відповідних додаткових документів, що підтверджується заявою (а.с. 42).

02.08.2019 відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805210/2019/00027, та прийнято рішення про коригування митної вартості № 805210/2019/000209/2, згідно з яким митна вартість визначена в сумі 4127,00 євро. У графі 33 цього рішення, в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено: спрацювання профілю ризику 105-2 "Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VIN-кодами НОМЕР_1 , валюта - EUR, "вартість 4127" Рішення про проведення перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортного засобу прийнято на підставі результатів застосування системи управління ризиками за інформацією спеціалізованих видань та/або інформаційних ресурсів, які містять відомості про ціни, сформовані у відповідному регіоні світового ринку, з урахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального та фактичного пробігу оцінюваного транспортного засобу. Для підтвердження заявленої митної вартості декларанту направлено запит про надання додаткових документів. Декларантом надано відповідь про відсутність запитуваних документів (а.с. 15-16).

Позивач, не погодившись з рішенням та карткою відмови відповідача, подала скаргу, яка за результатами її розгляду залишена без задоволення (а.с. 17,18).

Вважаючи неправомірними рішення та картку відмови відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що що надані уповноваженою особою декларанта документи для проведення митного оформлення підтверджують заявлену митну вартість товару за основним методом (за ціною договору), а тому рішення митного органу є неправомірними. Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування основного методу не спростовані митним органом, а посилання останнього на відсутність у поданих до митного оформлення документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості імпортованого товару та відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена позивачем при придбанні транспортного засобу, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

На підставі ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; мінімальної митної вартості; довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, їх розбіжностями, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 02.04.2019 по справі №815/4150/14.

Судом встановлено, що позивачем до митного оформлення подано документ Kaufvertrag від 29.07.2019 про придбання у Kerstin Shoon автомобіля Volkswagen Golf, 2004, номер кузова VIN: НОМЕР_1 за ціною 1 700 євро.

Зазначений документ складено на іноземній мові, без перекладу, документи щодо оплати ввезеного товару до митного органу не надано, а отже зазначені обставини свідчать про наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів достовірності поданих декларантом відомостей щодо ціни імпортованого автомобіля.

На пропозицію митного органу позивачу надати документи щодо оплати товару, позивачем жодного документу не надано. Не надано позивачем таких документів і до суду першої та апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем до митного оформлення документи є належними та достатніми, що підтверджують заявлену митну вартість ввезеного автомобіля.

Проте, поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що наданий позивачем до митного оформлення рахунок - фактура (інвойс) від 29.07.2019 наданий без перекладу на українську мову, як це передбачено статтею 254 Митного кодексу України.

Наявний в справі документ від 29.07.2019 на автомобіль Volkswagen Golf, календарний рік виготовлення 2004, модельний рік виготовлення 2005, тип кузова хетчбек, номер кузова VIN: НОМЕР_1 , який визначений позивачем і судом першої інстанції , як рахунок- фактура (інвойс) не є доказом щодо оплати товару, оскільки в перекладі з німецької означає "договір", а отже свідчить лише про намір виконання дій (операцій) у майбутньому, а не про їх фактичне виконання. Проте платіжний документ свідчить про факт виконання ними цієї домовленості.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав й обов`язків.

Отже, судом першої інстанції безпідставно ототожнюються договір, який містить ціну товару та платіжні (розрахункові) документи, які підтверджують фактично сплачену за товар суму коштів.

Під час здійснення консультацій особою, уповноваженою на декларування не пояснювались обставини здійснення готівкового розрахунку та не надавалися документи, щодо підтвердження здійснення оплати за придбаний автомобіль та вартість його перевезення.

З огляду на викладене, посилання позивача та суду першої інстанції на рахунок-фактуру від 29.07.2019, як на документ на підтвердження сплати певної суми коштів за придбане авто, не є достатнім та належним доказом оплати товару, для підтвердження заявленої митної вартості.

Також, в підтвердження дійсної ринкової вартості автомобіля, судом першої інстанції враховано наданий позивачем до суду висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 054 від 09.08.2019, складений судовим експертом Петриком О. І., відповідно до якого вартість зазначеного автомобіля визначена експертом в сумі 58 538,85 грн, що станом на дату дослідження по курсу НБУ складало 2 098,11 Євро.

Колегія суддів, зазначає, що зазначений експертний висновок не є належним доказом оплати товару та підтвердження ринкової вартості автомобіля, оскільки експертом не зазначено, які саме супровідні документи ним були використані під час дослідження та з якими проводилося співставлення результатів огляду, який стан автомобіля було враховано.

Отже доводи апеляційної скарги, що додані до митної декларації документи не надають змогу відповідачу визначитися з числовим значенням складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, є обґрунтованими.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи знайшли обгрунтоване підтвердження доводи апелянта щодо спрацювання системи ризиків АСАУР.

Відповідно до пунктів 1,2,3, розділу VII Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684, за результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками (далі - СУР), що здійснюється відповідно до статті 337 Митного кодексу України, митні органи обирають форми та обсяг митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей.

Перелік митних формальностей за результатами застосування СУР містить відомості про:

1) назву митної формальності;

2) підрозділ/посадову особу - ініціатора включення митної формальності до переліку, прізвище, ініціали посадової особи, яка безпосередньо доповнила перелік;

3) підстави включення митної формальності до переліку;

4) вид митної формальності (обов`язкова, обов`язкова за умови, у разі потреби);

5) повідомлення до митної формальності.

Форми та обсяги контролю, визначені в Переліку митних формальностей за результатами застосування СУР, виконуються посадовими особами митниці (митних постів) ДФС при проведенні митного контролю та митного оформлення з урахуванням виду митної формальності та повідомлення до митної формальності, а також відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів.

Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками системи митного оформлення «Інспектор -2006» за МД від 02.08.2019 року № UA805210/2019/002261 було сформовано митні формальності за наступними кодами класифікатору :

- 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості».

Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення MB за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта- EUR, вартість- 4127,00.

Товари № (1). Можливе заниження митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів. Перевірити дані електронного інвойсу. Провести перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів. У випадках, передбачених частинами третьою-четвертою ст. 53 Митного кодексу, здійснити запит додаткових документів. У випадках, передбачених ч.6 ст. 55 МК України, прийняти рішення про коригування митної вартості.

Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МК України.

103-1 «Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби»

- 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».

Пунктом 2 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС від 11 вересня 2015 року № 689, (далі - Методичні рекомендації) робота з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється посадовою особою органу доходів і зборів, що провадить контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснюється шляхом, в тому числі:

перевірки документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування;

порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в органу доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів;

порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено;

перевірки та аналізу документів, додатково поданих органу доходів і зборів декларантом.

Відповідно до пункту 7 Методичних рекомендацій при перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.

Згідно з частиною 5 статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

Отже, враховуючи, що позивачем під час митного оформлення не подано документ про оплату придбаного автомобіля, які на виконання п.4 ч.2 ст.53 Митного Кодексу України вона зобов`язана була подати, колегія суддів вважає, що зазначена обставина є підставою для витребування митним органом додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, та не надання документів про оплату в подальшому, зумовило неможливість застосування основного методу визначення митної вартості та виникнення у відповідача права на коригування митної вартості другорядних методів і на відмову у прийнятті поданої митної декларації.

Дослідивши надані докази та оцінивши доводи сторін, колегія суддів зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень , при прийнятті оскаржуваних рішень діяв у передбачений законодавством спосіб та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення З огляду на викладене , у суду відсутні правові підстави для визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п.п.1,2,3 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення рішення є, зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 року по справі № 480/4278/19 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 13.10.2020