Справа № 200/6509/20-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 р. Справа№200/6509/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В. за участю секретаря судового засідання Квасневської Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь (, 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1)

до Азовської митниці Держмитслужби (, 87510, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Адмірала Луніна, 1)

про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 14 листопада 2019 року № UA700050/2019/000092/2, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14 листопада 2019 року № UA700050/2019/00115

за участю представників:

від позивача: не з`явився (заява без участі)

від відповідача: Марєєва А.І. витяг з ЄДР

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Азовської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 14 листопада 2019 року № UA700050/2019/000092/2, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14 листопада 2019 року № UA700050/2019/00115.

Ухвалою від 13 липня 2020 року суд залишив без руху позовну заяву позивача та надав десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення виявлених судом недоліків, а саме надання (надіслання) суду оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору.

28 липня 2020 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій виконав вимоги ухвали суду від 13 липня 2020 року, чим усунув її недоліки.

Ухвалою від 31 липня 2020 року суд прийняти до розгляду позовну заяву, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/6509/20-а та ухвалив про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 20 серпня 2020 року суд задовольнив заяву відповідача, ухвалив про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, замінив засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням та призначив підготовче засідання на 3 вересня 2020 року о 10 год. 30 хв.

Ухвалою від 31 серпня 2020 року суд відмовив Приватному акціонерному товариству «Металургійний комбінат «Азовсталь» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в адміністративній справі № 200/6509/20-а.

Ухвалою від 3 вересня 2020 року суд у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовив повністю.

Ухвалою від 3 вересня 2020 року суд здійснив відкладення судове засідання в адміністративній справі № 200/6509/20-а до 24 вересня 2020 року, задовольнив заяву представника позивача, забезпечив участь представника позивача - адвоката Бузівської Наталі Миколаївни в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, у судовому засіданні, яке відбудеться 24 вересня 2020 року.

Ухвалою від 24 вересня 2020 року суд закрив підготовче провадження № 200/6509/20-а, призначив судовий розгляд адміністративної справи по суті на 24 вересня 2020 року.

Ухвалою від 24 вересня 2020 року суд здійснив відкладення судового засідання в адміністративній справі № 200/6509/20-а до 7 жовтня 2020 року.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач у повідомлені від 14 листопада 2019 року, рішенні від 14 листопада 2019 року про коригування митної вартості товарів № UА 700050/2019/00115 від 14 листопада 2019 року та картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА 700050/2019/00115 від 14 листопада 2019 року обрав останній метод визначення митної вартості - 2г резервний. При цьому в якості джерела інформації для визначення митної вартості були використані відомості щодо рівня цін на фероніобій сайту «Asian Metal», що відобразилося в рішенні відповідача від 14 листопада 2019 року. Згідно із зазначеними джерелами інформації розрахунок митної вартості за поточною партією товару має складати: 13060,00 (вага чистого Nb)*38,63 EUR/кг Nb=504612EUR* курс EUR встановленого Національним банком України станом на дату подання МД». При прийнятті рішення про визначення митної вартості використання відповідачем в якості джерел інформації даних сайту «Asian Metal» є цілком неправомірним і суперечить вимогам МК України. У якості правових підстав відповідач посилається на частину 5 «Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», затверджених наказом ДФСУ від 11 вересня 2015 року. Вищенаведені дії відповідача є незаконними, необґрунтованими та спростовуються вимогами діючого митного права.

Відповідач заперечує проти позовних вимог, зазначає, що при здійсненні митних формальностей за митною декларацією від 14 листопада 2019 року № UA 700050/2019/007060, а саме під час опрацювання зазначеної митною декларацією за допомогою АСМО «Інспектор», встановлено ризик заявлений митної вартості товарів за рівнем нижчим, ніж рівень митної вартості ідентичних або подібні (аналогічних товарів), митне оформлення яких вже здійснено. Документи, надані для підтвердження заявленої митної вартості не містять відомостей, то підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ні товари, відповідно до основного (за ціною договору) методу визначення митної вартості», що викликало певні сумніви у правильності визначення позивачем митної вартості спірного товару.

29 вересня 2019 року позивач до суду надав заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат Азовсталь» (), зареєстроване платником податку на додану вартість, місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, буд. 1.

Судом встановлено, що 1 серпня 2015 року між Metinvest International як продавцем та відповідачем як покупцем було укладено контракт № 089SL-02/554 на постачання феросплавної продукції. Згідно пункту 2.2. контракту, кількість, ціна та технічні характеристики повинні відповідати специфікаціям до контракту.

7 січня 2019 року між Metinvest International та позивачем була укладена специфікація № 8 до контракту, згідно якого продавець продає, а покупець покупає Фероніобій в кількості 480 МТ +/- 10% (+опціон Покупця 20 МТ/квартал). Постачання здійснюється автомобільним транспортом. Строк постачання 1 квартали 2019 року. Вартість за 1 кг чистого ніобію в сплаві - 32,71 Евро, на умовах СРТ Маріуполь згідно Інкотермс 2010, умови платежу: на протязі 45 календарних днів з моменту поставки товару.

Відповідно до пункту 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому МК України.

Відповідно до пункту 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з пунктом 4 статті 53 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну.

Частиною 2 статті 53 МК України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

14 листопада 2019 року позивачем, для підтвердження митної вартості товару за основним методом - першим (за ціною договору (контракту), у відповідності до статті 53 МК України, при митному оформленні Фероніобію, були надані відповідачу всі документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість вказаного товару, а саме: контракт 089SL-02/554 від 1 серпня 2015 року з додатковими угодами № 3 від 4 липня 2016 року, № 4 від 27 грудня 2016 року, № 8 від 18 грудня 2018 року та специфікацією № 8 від 7 січня 2019 року; митна декларація № UA700050.2019.007060 від 14 листопада 2019 року; сертифікат якості - сертифікат аналізу № 27842 від 19 вересня 2019 року, сертифікат якості - сертифікат аналізу № 27842А від 19 вересня 2019 року; сертифікат якості сертифікат аналізу б/н від 6 листопада 2019 року; пакувальний лист б/н від 6 листопада 2019 року, рахунок-фактура (інвойс) № 121737 від 6 листопада 2019 року; автотранспортна накладна № 1906454 від 6 листопада 2019 року; супровідний документи T1-19NL2038 від 6 листопада 2019 року; декларація про походження товару - № 121737 від 6 листопада 2019 року; розрахунок ціни (калькуляція) б/н від 29 січня 2019 року; некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість - рахунок № 90023878 від 6 листопада 2019 року; договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається - № 20160331 від 31 березня 2016 року; договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається СВ/МІ-1 від 1 серпня 2015 року; договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається - зміна 1 до спец.16 до договору № 20160331 від 31 березня 2016 року; договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається - специфікація №16 до договору № 20160331 від 22 березня 2016 року; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держ - 4803511; інші некласифіковані документи - сертифікат на ваги б/н від 6 листопада 2019 року.

Митне оформлення імпортованого товару здійснювалося позивачем через свого представника - компанію ТОВ «МЕТІНВЕСТ ШІППІНГ» згідно договору про надання послуг на митне декларування товарів.

Частина 1 статті 58 МК України та пункт «а» статті 1 «Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року» передбачають визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, що імпортуються, у разі якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Суд зазначає, що при визначенні позивачем митної вартості товарів, були відсутні обмеження зазначені у пунктах 1-4 частини 1 статті 58 МК України та пункті «а» статті 1 «Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року», тому Позивач правомірно та обґрунтовано, маючи в своєму розпорядженні усі необхідні документи, які базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, обрав 1 метод визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Згідно вимог статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена частиною 2 статті 58 МК України. Так, відповідно до вказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем (в даному випадку - позивачем) оцінюваних товарів на користь продавця (в даному випадку - нерезидент позивача) (статті 58 МК України). Першоосновою митної вартості відповідно до «Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року» є теж «вартість угоди» - тобто ціна, фактично сплачена або така, що підлягає сплаті за товари, продані на експорт до країни імпорту.

В даному випадку, на підставі пункту 5.1. Контракту № 089LS-02/554 від 1 серпня 15 року та специфікації № 8 від 7 січня 2019 року оплата здійснюється на протязі 45 календарних днів з моменту поставки товару у м. Маріуполь. Позивач, при митному оформленні імпортних товарів за митною декларацією № UA700050.2019.007060 від14 листопада 2019 року, визначив митну вартість імпортованого товару - фероніобію за основним першим методом визначення митної вартості товарів, на виконання вимог статтей 52,53,57,58 МК України, - за ціною договору, що вбачається з наступного.

Як, було зазначене раніше позивач 1 серпня 2015 року уклав зовнішньоекономічний контракт № 089LS-02/554, предметом якого є поставка фероніобію. Відповідно до підпункту 5.1, 5.2 контракту, ціна на товар встановлюється в Евро і вказується у специфікаціях до контракту. Відповідно до специфікації № 8 від 7 січня 2019 року до контракту вартість товару - фероніобію за 1 кг чистого ніобію в сплаві - 32,71 Евро. В якості підтвердження митної вартості товару, позивачем був наданий рахунок-фактура (інвойс) № 121737 від 6 листопада 2019 року (13060,00 кг ціна в доларах Евро 32,71 Евро за 1 кг).; загальна сума за рахунком 427 192.60 Евро (13 060,00кг х 32,71 Евро). Тобто, відповідно до положень статей 52,53 57,58 МК України, сума - 427 192.60 Евро - є сумою митної вартості товару за ціною договору, визначена позивачем при митному оформленні за митною декларацією № UA700050.2019.007060 від 14 листопада 2019 року. Так, у даному випадку позивачем, на виконання вимог пункт 2 статті 52 МК України, відповідачу були надані документи які саме, базувалися на документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню - специфікація № 8 від 7 січня 2019 року до контракту з зазначеною вартістю товару - фероніобію за 1 кг чистого ніобію в сплаві - 32,71 Евро та рахунок-фактура (інвойс) № 121737 від 6 листопада 2019 року, в якому також чітко зазначалася ціна за 1 кг (32,71 Евро за 1 кг).

Отже, суд зазначає, що вищезазначені документи, надані позивачем, на виконання статей 52, 53, 57, 58 МК України, були достатніми документально підтвердженими, обґрунтованими для визначення відповідачем митної вартості товару за першим (основним) методом у відповідності статей 57, 58 МК України, належним чином підтверджували митну вартість товару, кількісні і якісні його характеристики. Таким чином, відповідач, отримавши зазначені документи від позивача, мав реальну можливість і був зобов`язаний визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості товарів на підставі статей 57, 58 МК України.

Суд зазначає, що Верховний Суд в постанові № 801/9143/13-а від 19 вересня 2019 року зазначив, що «основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. Отже з аналізу положень Митного кодексу України, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Відтак приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності». Аналогічна правова позиція зазначена у постанові від 24 вересня 2019 року по справі № 825/848/17, від 20 вересня 2019 року по справі № 820/11574/15.

Суд погоджується з доводами позивача, що відповідачем при здійсненні митних формальностей за UA700050.2019.007060 від 14 листопада 2019 року, було встановлено ризик заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість спірного товару, що викликало певні сумніві у правильності визначення Позивачем митної вартості, а саме: оскільки Фероніобій належить до категорії товарів, вартість яких публікуються світовими інформаційними агентствами, які узагальнюють відомості щодо цін на світових біржах, то відповідно до розділу 3 «Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», затверджених наказом ДФСУ від 11 вересня 2015 року відповідач провів порівняльний аналіз вартості товару, заявленого Декларантом (Фероніобію на рівні 32.71 Евро/кг) з значенням біржових котирувань сайту «Asian Metal». Зазначені дії відповідач є грубим порушенням вимог діючого митного законодавства, в тому числі, і зазначених Методичних рекомендацій.

За митною декларацією № UA700050.2019.007060 від 14 листопада 2019 року декларантом визначену митну вартість Фероніобію на рівні 32.71 Евро/кг. Порівняльний аналіз вартості товару, проведений відповідачем відповідно до розділу 3 Методичних рекомендацій, полягає у наступному - згідно інформації сайту «Азіап МеіаІ» розрахунок вартості феронібію згідно «Asian Metal» відповідно до котирувань за період 10 днів, що передують складанню специфікації № 8 від 7 січня 2019 року до зовнішньоекономічного контракту № 089LS02/554 від 1 серпня 2015 року складає 38,638 Евро/кг.

Суд також погоджується з доводами позивача, що відповідач, при здійснені аналізу ризиків взагалі не міг застосовувати дані інформації сайту «Asian Metal», оскільки це є грубим порушенням вимог розділу 3 Методичних рекомендацій, у зв`язку з тим, що розділ 3 Методичних рекомендацій передбачає, що при здійсненні аналізу, виявлення та оцінки ризиків товарів, які є об`єктом біржової торгівлі, ціну договору щодо товару, який імпортується (вартість операції), без урахування витрат на доставку, комісійних витрат, премії або знижки за фактичну якість товару і премії продавцю необхідно порівнювати зі значенням біржових котирувань за період 10 днів, що передує даті складання рахунка-фактури (інвойсу) або додатку (специфікації) до зовнішньоекономічного договору (контракту). В порушення зазначеного пункту відповідач порівнює ціну, заявлену декларантом не з біржовими котируваннями, а з інформацією інтернет-ресурсу - сайту «Asian Metal». Відповідач розглядає задекларований товар - Фероніобій, як товар, що є об`єктом біржової торгівлі. Однак, ресурс «Asian Metal», не здійснює біржову торгівлю товарами, а є лише інформаційним ресурсом, що аналізує ринкові ціни. Тому не доведено, що інформація цього ресурсу базується саме на біржових котируваннях. До речі, Лондонська біржа металів, що здійснює торгівлю феросплавами, не публікує інформації щодо котирувань фероніобію, тому розглядати фероніобій як товар, що реалізується в порядку біржової торгівлі, на наш погляд, недоречно. Також слід зазначити, що біржові котирування, як правило, є потовими цінами, що можуть відрізнятись від цін місячних або квартальних контрактів. Під час митного оформлення декларантом було надано договір між продавцем товару та його постачальником, згідно з яким ціна формується як раз таки щоквартально.

Виявлення відповідачем при порівнянні іншої ціни на задекларований товар - Фероніобій на підставі сайту «Asian Metal» 38,638 Евро/кг з визначеною декларантом на підставі умов Контракту 32.71 Евро/кг не є ризиками заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість спірного товару, що викликає певні сумніві у правильності визначення позивачем митної вартості не є підставою для витребування у Декларанта додаткових документів на підставі пункту 3 статті 53 МК України, який передбачає, що у разі якщо документи, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, оскільки як свідчать матеріали справи документи, які були надані позивачем для митного декларування - специфікація № 8 від 7 січня 2019 року до контракту вартість товару - Фероніобію за 1 кг чистого ніобію в сплаві - 32,71 Евро та рахунок-фактура (інвойс) № 121737 від 6 листопада 2019 року (13 060,00 кг ціна в доларах Евро 32,71 Евро за 1 кг).; загальна сума за рахунком 427 192.60 Евро 130 060,00 кг х 32,71 Евро) не містили ніяких розбіжностей числових значень складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари - а саме ціни 32,71 Евро/кг.

Прикладом розбіжностей та витребування додаткових документів на підставі пункту 3 статті 53 МК України могло бути наявність різної вартості товару у договірної документації (контракт, специфікації) та в Рахунку-фактурі (інвойсі), що у даному випадку відсутнє. Також, на думку відповідача при здійсненні ним аналізу ціни на Фероніобій він у якості ризиків заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість спірного товару, що викликає певні сумніві у правильності визначення позивачем митної вартості на Фероніобій, зазначає про те, що існуючий взаємозв`язок між продавцем та покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість. Зазначені обставини були наведені відповідачем в повідомлені від 14 листопада 2019 року в якості обґрунтування вимоги щодо надання додаткових документів декларантом, на підставі пункту 4 статті 53 МК України. Вказані доводи є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. У даному випадку, існуючий взаємозв`язок між продавцем та покупцем ніяк не вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Так, як вбачається з матеріалів справи декларантом відповідачу були надані підтверджуючи документи, що «CBMM Europe BV» продає «Metinvest International» товар Фероніобій за ціною 30,30 Евро/кг, в свою чергу, «Metinvest International» продав товар Фероніобій за ціною 32,71 Евро/кг. Вказані обставини саме підтверджують відсутність впливу існуючого взаємозв`язку між продавцем («Metinvest International») та покупцем на заявлену декларантом митну вартість. Позивачем, на підтвердження відсутності впливу взаємозв`язку продавця та покупця на ціну, була надана калькуляція ціни (разом з митною декларацією).

Згідно з частиною 4 статті 53 МК України, декларант надає додаткові документи, якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

При цьому згідно з частинами 13-15 статті 58 МК України орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце, адже у разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Суд погоджується з доводами позивача, що відповідач на виконання вимог діючого митного законодавства не надав позивачу обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Тобто, на підставі вимог частин 13-15 статті 58 МК України вважається, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Оскільки не було зазначеного впливу, то, відповідно, у відповідача були відсутні правові підстави для запиту у позивача додаткових документів на підставі частини 4 статті 53 МК України, а саме: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3)розрахунок ціни (калькуляцію - визначення витрат у вартісній формі на виробництво одиниці або групі товарів).

Однак, відповідач, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, в порушення вимог МК України, фактично, не давши належної оцінки можливості визначення митної вартості за наданими Позивачем документами, з використанням основного методу, формально, звернувшись до пункту 4 статті 53 МК України, (без наявності відповідних підстав одразу запросив у позивача повідомленням від 9 вересня 2019 року додаткові документи, а саме: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України: 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам: 3)розрахунок ціни (калькуляцію - визначення витрат у вартісній формі на виробництво одиниці або групі товарів).

Крім того, відповідач безпідставно та незаконно у повідомлені від 14 листопада 2019 року зазначив, що відповідно до вимог частини 2 та 3 статті 53 Митного кодексу України для підтвердження заявленої митної вартості товару по митній декларації від 14 листопада 2019 року № UA700050.2019.007060 «ПРАТ«МК«АЗОВСТАЛЬ» необхідно надати наступні додаткові документи, якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування - страхові документи; а також документи, що містять відомості про вартість страхування, виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення: висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформацію біржових організацій про вартість товару», при цьому ніяким чином не мотивуючи неможливість визначення митної вартості без надання саме цих документів.

Як зазначалось вище, надані позивачем документи у повному обсязі та достатньою мірою підтверджували факт визначення митної вартості товару за першим (основним методом) - за ціною договору, крім того, ризик заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість спірного товару, що викликало певні сумніві у правильності визначення позивачем митної вартості був відсутній з вищенаведених підстав, у зв`язку з чим, вказані дії Відповідача по наданню позивачем додаткових документів були незаконними, оскільки надані позивачем документи не містили розбіжностей, наявних ознак підробки та вичерпно містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів. Суд зазначає, що каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копії митної декларації країни відправлення; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформація біржових організацій про вартість товару, яку запросив відповідач не є первинним чи розрахунковим документом та, відповідно, згідно з частиною другою статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів. Більш того, декларант під час митного оформлення імпортованого товару надав рахунок-фактуру (інвойс) № 121737 від 6 листопада 2019 року, який підтверджує вартість понесених позивачем витрат на покупку фероніобію по контракту № 089LS-02/554 від 1 серпня 2015 року.

Згідно вимог митного законодавства митним органом можуть бути витребувані додаткові документи: 1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій статті 52 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки; 2) якщо такі документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) якщо такі документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Вказані обставини є виключними підставами для витребування додаткових документів. Водночас тлумачення таких підстав контролюючим органом без належного обґрунтування є протиправним.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. ]з системного аналізу приписів Розділу НІ («Митна вартість товарів та методи її визначення») Митного кодексу України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Вищенаведена правова позиція підтверджена висновками Верховного Суду від 19 вересня 2019 року по справі № 810/2146/18, від 13 вересня 2019 року по справі № 813/4202/16, від 3 жовтня 2019 року по справі № 815/5315/16, від 19 вересня 2019 року по справі № 801/9143/13-а, від 24 вересня 2019 року по справі № 825/848/17, від 20 вересня 2019 року по справі № 2820/11574/1, від 11 червня 2019 року по справі № 804/7761/15.

Суд зазначає, що відповідач у повідомлені від 14 листопада 2019 року, рішенні про коригування митної вартості товарів № UA700050/2019/000092/2 від 14 листопада 2019 року та картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA700050/2019/00115 від 14 листопада 2019 року обрав останній метод визначення митної вартості - 2г резервний. При цьому в якості джерела інформації для визначення митної вартості були використані відомості щодо рівня цін на фероніобій сайту «Asian Metal», що відобразилося в рішенні відповідача від 14 листопада 2019 року. Згідно із зазначеними джерелами інформації розрахунок митної вартості за поточною партією товару має складати: 13060,00*38,63 EUR/кг Nb=504612EUR* курс EUR встановленого Національним банком України станом на дату подання МД.»

При прийнятті рішення про визначення митної вартості використання відповідачем в якості джерел інформації даних сайту «Asian Metal» є цілком неправомірним і суперечить вимогам МК України. У якості правових підстав відповідач посилається на частину 5 «Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», затверджених наказом ДФСУ від 11 вересня 2015 року.

Суд погоджується з доводами позивача, що відповідач при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів № UA700050/2019/000092/2 від 14 листопада 2019 року діяв незаконно, грубо порушаючи вимоги МК України, а саме, при визначення митної вартості були використані відомості щодо рівня цін на фероніобій сайту «Asian Metal», які він не мав право використовувати, що в свою чергу свідчить про незаконність зазначеного рішення відповідача, та, відповідно, його скасування, як незаконне та протиправне, з огляду на наступне.

Незважаючи на наявність належним чином оформленого повного пакету документів, що є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною контракту, в порушення вимог діючого законодавства, відповідач застосував останній резервний метод на підставі інформації сайту «Asian Metal» згідно вимог статті 64 МК України.

Суд зазначає, що вимоги «Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» затверджених наказом ДФСУ від 11 вересня 2015 року застосовуються тільки на начальному етапі - при виявленні та оцінки ризиків для правильності визначення митної вартості товарів при зборі необхідних документів, оскільки зазначений документ дозволяє лише порівнювати ціну з біржовими котируваннями або відомостями з спеціалізованих видань, які містять інформацію про ціни на світовому ринку, а не використовувати таку інформацію як базу для коригування митної вартості. Надалі на етапі визначення митної вартості оцінюваних товарів (де вже відсутня стадія виявлення ризиків) керуватися зазначеним нормативним документом не можливо, це є грубим порушенням вимог законодавства, оскільки він не регулює питання визначення митної вартості оцінюваних товарів, зазначені питання суворо регулюються виключно вимогами МК України.

Таким чином, використання відповідачем «Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», затверджених наказом ДФСУ від 11 вересня 2015 року при визначенні митної вартості оцінюваних товарів на підставі зазначеного документа є грубим порушенням вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим, рішення про коригування митної вартості товарів № UA700050/2019/000092/2 від 14 листопада 2019 року є незаконним.

Положення Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (САТТ) припускають обґрунтовану гнучкість при застосуванні цього методу визначення митної вартості. Однак згідно частини 1 статті 64 МК України митна вартість оцінюваних товарів визначається за резервним методом з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ОАТТ).

Відповідно до частини другої статті 64 МК України митна вартість, визначена за резервним методом, повинна ґрунтуватись на раніше визнаних органами доходів і зборів митних вартостях.

Крім того, згідно з пунктом 5 частини 3 статті 64 МК України, митна вартість не може бути визнана на підставі ціни товарів, що поставляються з країни - експортера до третіх країн.

Інформація з Інтернет ресурсу «Asian Metal», що використовувалась відповідачем у якості джерела для визначення митної вартості за резервним методом не містить відомостей, що товар з такою ціною постачався саме до України, а не до третіх країн, не є раніше визнаною органами доходів і зборів митних вартістю тому не може використовуватись як підстава для визначення митної вартості у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA700050/2019/000092/2 від 14 листопада 2019 року, що є грубим порушенням з боку відповідача статті 64 МК України. Крім того, відповідач у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA700050/2019/000092/2 від 14 листопада 2019 року посилається на те, що визначена ним ціна фероніобій - 38,638 Евро/кг на підставі порівняльного аналізу вартості товару, проведеною відповідно до розділу 3 Методичних рекомендацій співпадає з експертним висновком ДП «Укрпромзовнішекспертизи» від 25 січня 2019 року № 190, де зазначена ціна на фероніобій складає 37,77-38,65 EUR/кгNb. Суд зазначає, що при визначенні митної вартості на підставі статті 64 МК України посилатися та використовувати висновок ДП «Укрпромзовнішекспертизи» від 25 січня 2019 року № 2190 є безпідставним, оскільки зазначений висновок також є ціною товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн, що є порушенням пункту 5 частини 3 статті 64 МК України.

Суд також зазначає, що відповідач у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA700050/2019/000092/2 від 14 листопада 2019 року посилається на те, що експертний висновок ДП «Укрпромзовнішекспертизи» від 25 січня 2019 року № 190, де зазначена ціна на фероніобій складає 37,77-38,65 EUR/кгNb, підтверджує позицію відповідача щодо рівня цін на спірний біржовий товар - на думку відповідача зазначений висновок свідчить про факт заниження позивачем митної вартості товару на рівні 32,71 - EUR/кгNb в порівняні з зазначеною ДП «Укрпромзовнішекспертизи» ціною 37,77-38,65 EUR/кгNb.

Вказані доводи відповідача є необґрунтованими та спростовуються вимогами діючого митного законодавства, а саме, згідно статті 53 МК України висновок експертної організації є додатковим документом, який використовується, тільки якщо основні документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Висновок носить лише консультативний характер та не враховує якість товару, умови оплати, розмір партії та інші фактори, що впливають на ціну. Тому за відсутності розбіжностей в основних документах, що підтверджують митну вартість, висновок не може бути підставою для коригування ціни. Тобто, у даному випадку, з урахуванням тій обставини, що документи, надані позивачем відповідачу підтверджували числові значення складових митної вартості товарів висновок ДП «Укрпромзовнішекспертизи» від 25 січня 2019 року № 2190 ніяким чином не міг бути підставою для коригування ціни заявленої декларантом на рівні 32,71- EUR/кгNb. Ціни, розміщені на сайті «Asian Metal», стосуються товарів, що постачаються і до третіх країн.

Пунктом 2 статті 7 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (САТТ) також визначено, що митна вартість не визначається згідно з положеннями цієї статті на підставі ціни товарів для експорту в іншу країну, а не в країну імпорту. У зв`язку з чим, використання ціни на фероніобій, що постачається до інших країн, розміщеної на сайті «Asian Metal», суперечить принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ОАТТ). Таким чином, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з порушенням вимог статті 64 МК України та Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ОАТТ), у зв`язку з чим, митна вартість визнана в ньому на підставі резервного методу також є незаконною. У зв`язку з чим, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідно до положень статті 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів.

Згідно з статті 54 МК, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другий - четвертій статті 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Однак, картка відмови № UA700050/2019/00115 від 14 листопада 2019 року в прийнятті митної декларації не містить жодних аргументів щодо неможливості здійснення митного оформлення товару за заявленою митною вартістю, крім того, не визначає, які неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів містять документи з вичерпного переліку, передбаченого частиною 2 статті 53 МК України, подані декларантом. З огляду на вищезазначене, картка відмови № UA700050/2019/00115 від 14 листопада 2019 року, видана посадовою особою митного органу з порушенням статті 54 та статті 256 МК України, отже, є неправомірною.

Судом також встановлено, що 14 листопада 2019 року, відповідно до статті 55 МК України товар був випущений у вільний обіг за митною декларацією № UA700050/2019/007084 від 14 листопада 2019 року зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, із забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, і сумою митних платежів, обчисленою відповідно до митної вартості товарів, визначеної митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України.

За змістом чинного законодавства позивач міг не погодитися з законністю такої вказівки митниці і оспорити відмову в пропуску товару на митну територію України, рішення про визначення митної вартості. Однак, обраний позивачем спосіб захисту - оформлення товару за вказаною митним органом митною вартістю, а потім оскарження його рішення - не суперечить закону. Оформлення митним органом товару згідно з поданими позивачем вантажними митними деклараціями є дією суб`єкта владних повноважень, що породжує для позивача певні правові наслідки й може бути оскаржено до суду. При цьому право позивача на оскарження не залежить від того чи сам він помилково зазначив митну вартість товару, чи в результаті вказівки митного органу, оскільки останній має діяти лише в спосіб, на підставі та в межах закону.

В подальшому, керуючись частиною 8 статті 55 МК України, декларантом листом № 022/2020-ОД від 30 січня 2020 року було надано відповідачу додаткові документи для підтвердження митної вартості товару за ціною договору (контракту), а саме: протокол ТК № 127-ФС від 10 грудня 2018 року, прайс-лист від 13 вересня 2019 року, електронне листування з представником постачальника про надання знижки, лист ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» № 08.02.03/337 про наявність кредиторської заборгованості, кредиторська заборгованості (витяг з програми).

З урахуванням вимог вищевикладеного митного законодавства та обставин справи позивач не повинен був надавати додаткові документи, оскільки першочергово подані позивачем документи для визначення митної вартості містили об`єктивно, документально підтверджені дані, що піддавалися обчисленню, на підставі яких відповідач повинен був визначити митну вартість фероніобію заявлену декларантом по першому методу. Однак, доводи декларанта, викладені у вказаному листі та додаткові документи не були взяті відповідачем до уваги, про що декларант був повідомлений листом відповідача № 7.1-08-1/7.1-28-05-01/13/854 від 27 лютого 2020 року.

Відносно доводів відповідача, наведених у листі від № 7.1-08-1/7.1-28-05-01/13/512 від 5 грудня 2020 року суд зазначає наступне. Так, на думку відповідача, прайс-лист компанії від 13 вересня 2019 року містить відомості щодо ціни фероніобію на рівні 33,11 євро/кг, що вище ціни продажу даного товару 30,3 євро/кг за контрактом. При цьому в електронному листуванні йдеться мова про надання знижки у розмірі 8,5%, але будь-яких документів, що підтверджують застосування знижки у розмірі 8,5%, засвідченому у встановленому порядку сторонами угоди, на думку відповідача, не надано. Вказані обставини не відповідають дійсності, та спростовуються документами, які були надані позивачем для митного оформлення товару.

Так, наданий декларантом прайс-лист компанії від 13 вересня 2019 року містить відомості щодо ціни на рівні 33,11 євро/кг (безпосередньо цини для всіх покупців). Але при електронному листуванні в період укладення договору надано знижку у розмірі 8,5% від ціни 33,11 євро/кг, тобто, 33,11-8,5% = 30,30 євро/кг. В результаті чого, у специфікації № 1 від 7 січня 2019 року до договору № 20160331 від 31 березня 2016 року зазначена ціна 30,30 євро/кг. Тобто, після укладення договору № 20160331 від 31 березня 2016 року ціна 30,30 євро/кг зазначена у специфікації № 1 від 7 січня 2019 року до договору № 20160331 від 31 березня 2016 року не змінювалася. Таким чином, ніяких розбіжностей надані позивачем додаткові документи не містили. Таким чином доводи відповідача, наведені у листі № 7.1-08-1/7.1-28-05-01/13/512 від 5 грудня 2020 року є необґрунтованими та безпідставними та в черговий раз свідчать про незаконність дій відповідача при визначені митної вартості фероніобію на підставі контракту № 089LS-02/554 від 1 серпня 2015 року з додатковими угодами № 3 від 4 липня 2016 року, № 4 від 27 грудня 2016 року, № 8 від 18 грудня 2018 року та специфікацією № 8 від 7 січня 2019 року (1 кг чистого ніобію в сплаві - 32,71 Евро) з визначенням митної вартості у розмірі 38,63 EUR на підставі останнього методу визначення митної вартості - 2г резервний (при тому що декларантом правомірна був обраний перший метод - за цінною договору).

Згідно з частиною 7 статті 54 МК України, у разі, якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідач визначив митну вартість імпортованого позивачем товару шляхом видачі рішення про коригування митної вартості товарів № UA700050/2019/000092/2 від 14 листопада 2019 року. З цього приводу позивач був змушений здійснити митне оформлення товару за митною вартістю, визначеною відповідачем, шляхом подання нової декларації. Розмір сплачених позивачем сум обов`язкових платежів на підставі нової митної декларації є більшим на 464 102 грн. 24 коп., ніж якби позивач сплачував ці суми на підставі митної вартості товару, встановленої за основним методом визначення митної вартості товарів, що підтверджується аркушем коригування № 700050/2019/007084 від 14 листопада 2019 року. Отже, з підстав необґрунтованого та такого, що не відповідає вимогам закону рішення про коригування митної вартості № UA 700050/2019/000092/2 від 14 листопада 2019 року. Позивачем були надмірно сплачені грошові кошти. Таким чином, оскаржуваним рішенням порушено права позивача у зв`язку із недотриманням митним органом законодавчо встановлених вимог щодо методики встановлення митної вартості товару, що призвело до незаконного завищення його вартості. Відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару, жодним чином не визначив конкретних обставин, які викликали у нього сумніви щодо заявленої митної вартості більш того, не визначив причин неможливості перевірки розрахунку на підставі наданих позивачем документів.

Такі дії митного органу суперечать Рішенню 6.1 Технічного комітету з митної оцінки СОТ «Випадки, коли митні адміністрації мають підстави для сумнівів щодо точності або достовірності задекларованої вартості». Таким чином, при винесенні оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару, визначення митної вартості товару було проведено Відповідачем з численним порушенням норм чинного законодавства України і останній не мав права застосовувати до визначення митної вартості інший, окрім першого, метод визначення.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що внаслідок прийняття відповідачем необґрунтованого та такого, що не відповідає вимогам закону рішення про коригування митної вартості № UA700050/2019/000092/2 від 14 листопада 2019 року, сума обов`язкових платежів, сплачених позивачем на підставі нової митної декларації є більшою на 464 102 грн. 24 коп. ніж якби позивач сплачував ці суми на підставі митної вартості товару, встановленої за основним методом визначення митної вартості товарів що підтверджується аркушем коригування № 700050/2019/007084 від 14 листопада 2019 року.

З огляду на викладене, реалізація суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах управлінської функції в порядку частини 1 статті 55 МК України шляхом прийняття рішення про коригування митної вартості товарів та в порядку статті 54 МК України шляхом прийняття рішення про відмову в митному оформленні товару у вигляді картки відмови у митному оформленні товару здійснена безпідставно. Таким чином, оскаржуваним рішенням порушено права позивача у зв`язку із недотриманням відповідачем законодавчо встановлених вимог щодо методики встановлення митної вартості товару, що призвело до незаконного завищення його вартості.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 6 217 грн. 52 коп. В обгрунтування клопотання позивач зазначає, що у позовній заяві позивачем був заявлений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат по справі №200/6509/20-а. 29 березня 2018 року між ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» та Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» (надалі - Адвокатське об`єднання) було укладено договір № 180329/АЗСТ про надання юридичних послуг (правової допомоги). Адвокатське об`єднання визначило вартість судових витрат - витрати на оплату витрат на професійну правову допомогу у розмірі 6 217 грн. 52 коп.

Відповідач надав суду заяву в якій заперечив проти стягнення судових витрат у розмірі 6 217 грн. 52 коп., вважаючи зазначену суму безпідставно завищеною, необґрунтованою, непропорційною та неспівмірною в розрізі предмету спору та складності справи стосовно наданих юридичних послуг адвокатом Бузівською Н.М.

Відповідно до частин 1-4 статті 134 вказаного Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Європейський суд із прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Так, судом встановлено, що 29 березня 2018 року між ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» та Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» (надалі - Адвокатське об`єднання) було укладено договір № 180329/АЗСТ про надання юридичних послуг (правової допомоги).

Суд зазначає, що на виконання умов договору про надання юридичних послуг сторонами була укладена додаткова угода від 21 травня 2020 року № 150, розрахунок розміру винагороди від 8 вересня 2020 року та акт № 1 приймання-передачі послуг за додатковою угодою від 21 травня 2020 року. 8 вересня 2020 року був складений рахунок на оплату № 598 у сумі 6 217 грн. 52 коп. Відповідно до платіжного доручення від 18 вересня 2020 року № сума у розмірі 6 217 грн. 52 коп. позивачем була сплачена.

Суд зазначає, що не вправі надавати оцінку умовам договору (зокрема вартості наданих адвокатом послуг), що погоджені сторонами договору. Оскільки, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджено належними та допустимими доказами, такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, тому на них поширюється правило щодо розподілу судових витрат.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку щодо задоволення клопотання позивача та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 6 217 грн. 52 коп.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 6 961 грн. 53 коп. відповідно до платіжних доручень від 15 травня 2020 року № та від 18 червня 2020 року № .

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (, 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1) до Азовської митниці Держмитслужби (, 87510, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Адмірала Луніна, 1) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 14 листопада 2019 року № UA700050/2019/000092/2, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14 листопада 2019 року № UA700050/2019/00115 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Азовської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 14 листопада 2019 року № UA700050/2019/000092/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14 листопада 2019 року № UA700050/2019/00115.

Стягнути з Азовської митниці Держмитслужби (, 87510, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Адмірала Луніна, 1) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь (, 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 6961 грн. 53 коп.

Стягнути з Азовської митниці Держмитслужби (, 87510, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Адмірала Луніна, 1) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь (, 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1) судові витрати на правничу допомогу в розмірі 6217 грн. 52 коп.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 7 жовтня 2020 року. Повне судове рішення складено 9 жовтня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар