Справа № 500/661/20
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/661/20 пров. № А/857/6686/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.04.2020р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. про визнання протиправною відмови щодо призначення та виплати пенсії по інвалідності як працівнику органів прокуратури, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Чепенюк О.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 24.04.2020р., м.Тернопіль; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 24.04.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

04.03.2020р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням остаточно сформульованих позовних вимог, просила визнати протиправними дії Тернопільського об`єднаного управління /ОУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України Тернопільської обл. в частині відмови у призначенні та виплаті їй пенсійних виплат за період з 19.09.2019р. по 04.12.2019р.; визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільського ОУ ПФ України Тернопільської обл. про призначення їй пенсійних виплат в частині дати їх призначення; зобов`язати пенсійний орган призначити та виплатити пенсію по інвалідності як працівнику органів прокуратури на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» з 19.09.2019р.; визнати протиправними дії Головного управління /ГУ/ ПФ України в Тернопільській обл. щодо відмови скасувати протиправне рішення Тернопільського ОУ ПФ України Тернопільської обл. в частині відмови призначити та виплатити їй пенсію по інвалідності як працівнику органів прокуратури на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» з 19.09.2019р. (а.с.1-2, 16-21).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.27-28).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.04.2020р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправними дії ГУ ПФ України в Тернопільській обл. в частині відмови призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності як працівнику органів прокуратури на підставі ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» за період з 19.09.2019р. по 04.12.2019р.; зобов`язано ГУ ПФ України в Тернопільській обл. призначити позивачу пенсію по інвалідності як працівнику органів прокуратури на підставі ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» за період з 19.09.2019р. по 04.12.2019р., з урахуванням виплачених сум пенсії; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому, судом першої інстанції здійснено заміну відповідача Тернопільського ОУПФ України в Тернопільській обл. на його правонаступника ГУ ПФ України в Тернопільській обл. (а.с.125-132).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Тернопільській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.145-149).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не її призначенням, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії.

За заявою позивача від 05.12.2019р. пенсійним органом не вирішувалось питання про призначення позивачу пенсії, а лише було замінено її вид, тому застосуванню в зазначеній ситуації підлягають приписи ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру» призначено ОСОБА_1 з 05.12.2019р. на підставі документів, поданих нею разом із заявою про перехід на інший вид пенсії, тому є відсутніми правові підстави для призначення даного виду пенсії з 19.09.2019р. та проведення відповідних виплат за період з 19.09.2019р. по 04.12.2019р.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачу ОСОБА_1 з 05.01.2017р. призначено пенсію по інвалідності третьої групи загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується розпорядженням № 761 та протоколом № 761 Тернопільського ОУПФ України Тернопільської обл., які датовані 24.02.2017р. (а.с.56-57).

19.09.2019р. ОСОБА_1 відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією встановлено другу групу інвалідності довічно (а.с.90).

19.10.2019р. відповідачем у зв`язку зі зміною групи інвалідності проведено перерахунок пенсії позивача з 19.09.2019р., що підтверджується протоколом про призначення пенсії з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії (а.с.93) та протоколом про індивідуальний перерахунок пенсії (а.с.94).

05.12.2019р. ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міського відділу обслуговування громадян (сервісний центр № 1) ГУ ПФ України в Тернопільській обл. із письмовою заявою за призначенням/перерахунком пенсії встановленої форми (а.с.41).

Одночасно ОСОБА_1 подала заяву від 05.12.2019р. довільної форми, адресовану начальнику ГУ ПФ України в Тернопільській обл., у якій просила провести виплату різниці між пенсією, призначеною згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та пенсією, на яку вона має право відповідно до ч.9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (а.с.42).

До таких заяв позивачем додано паспорт (копія), трудову книжку (копія), довідку про заробітну плату з 01.07.2000р. по день звернення, довідку про оклад, що підтверджується розпискою-повідомленням поданих до заяви документів (а.с.41 на звороті).

Відповідно до протоколу про призначення пенсії з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії (а.с.35) ГУ ПФ України проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з переходом із пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Згідно даних протоколу, оформленого у формі розрахунку, перерахунок проведено з 05.12.2019р., страховий стаж склав 21 рік 05 місяців 03 дні, у тому числі в органах прокуратури 12 років 04 місяці 17 днів, пенсія призначена у розмірі 60 відсотків від заробітної плати. При цьому, окремого рішення про перерахунок (призначення) пенсії позивачу відповідачем не приймалося.

Таким чином, ГУ ПФ України перерахована та виплачена пенсія за заявою ОСОБА_1 з 05.12.2019р., тобто з дати подання заяви про перерахунок пенсії; пенсію визначено у розмірі 60 відсотків заробітку, з якого встановлено проводити виплату пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Не погодившись з таким перерахунком, ОСОБА_1 23.12.2019р. звернулася до пенсійного органу із заявою, в якій просила здійснити з 19.09.2019р. перерахунок та виплатити різницю між пенсією, виплаченою згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та пенсією, на яку вона має право згідно з ч.ч.2, 9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (а.с.4).

Листом № 1056/Г-11 від 23.01.2020р. ГУ ПФ України повідомило позивача про те, що згідно її заяви від 05.12.2019р. та поданої довідки про заробітну плату № 18-55-19 від 02.12.2019р. проведено перерахунок пенсії у зв`язку з переведенням на пенсію по інвалідності другої групи згідно із Законом України «Про прокуратуру».

Зі змісту зазначеного листа слідує, що з 05.12.2019р. позивача переведено на пенсію по інвалідності другої групи відповідно до Закону України «Про прокуратуру», з цього часу їй нараховується та виплачується пенсія у розмірі, визначеному цим Законом, а не Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, другу групу інвалідності позивачу встановлено 19.09.2019р.

Вважаючи що належні пенсійні виплати повинні бути проведені з дня встановлення другої групи інвалідності, тобто з 19.09.2019р., позивач звернулася до суду з розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, в розглядуваному випадку відбулося не переведення позивача з одного виду пенсії на інший, як вважає відповідач, а фактично призначення пенсії за Законом України «Про прокуратуру», тому не підлягають застосуванню положення ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсія по інвалідності другої групи відповідно до ч.ч.2, 9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_1 повинна бути призначена з дня встановлення інвалідності - 19.09.2019р. На дату встановлення другої групи інвалідності позивач мала стаж роботи в органах прокуратури більше 10 років, тобто, відповідала умовам для призначення пенсії відповідно до ч.9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.30 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинили повну або часткову втрату працездатності, тобто в разі встановлення органами медико-соціальної експертизи однієї із трьох груп інвалідності.

Згідно з ч.1 ст.35 зазначеного Закону у разі зміни групи інвалідності пенсія в новому розмірі виплачується з дня зміни групи інвалідності.

Відповідно до ст.44 вказаного Закону заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.45 згаданого Закону пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що нормою ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 31.05.2019р. у справі № 359/4709/17.

Питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури визначені у ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.2 ст.86 зазначеного Закону пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно із ч.9 ст.86 згаданого Закону прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Як слідує з матеріалів справи, починаючи з 05.12.2017р., ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності третьої групи внаслідок загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією з 19.09.2019р. ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності внаслідок загального захворювання (а.с.90).

05.12.2019р. позивач вперше звернулася до пенсійного органу за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (а.с.3).

За результатами розгляду заяви від 05.12.2019р. та поданої довідки про заробітну плату № 18-55-19 від 02.12.2019р. пенсійним органом відповідно до ч.ч.2, 9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» позивачу призначено пенсію по інвалідності за спеціальним законом з дати подання заяви, тобто з 05.12.2019р.

Аналіз законодавчих норм вказує на те, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон України «Про прокуратуру».

З урахуванням зазначеного, у розглядуваному випадку відбулось не переведення позивача з одного виду пенсії на інший, як вважає відповідач, а саме з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а саме призначення іншої пенсії, через що положення ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою визначено строк призначення пенсії при переведенні з одного виду пенсії на інший, не підлягають застосуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом та підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018р. у справі № 876/5312/17, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

З урахуванням того, що другу групу інвалідності ОСОБА_1 встановлено 19.09.2019р., а із заявою щодо призначення пенсії по інвалідності відповідно до ч.ч.2, 9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» до пенсійного органу вона звернулася 05.12.2019р., тобто в межах тримісячного строку з дня встановлення інвалідності, пенсія по інвалідності другої групи ОСОБА_1 повинна бути призначена з дня встановлення інвалідності, тобто з 19.09.2019р.

При цьому колегія суддів враховує, що на дату встановлення другої групи інвалідності позивач мала стаж роботи в органах прокуратури більше 10 років, тобто відповідала умовам для призначення пенсії відповідно до ч.ч.2, 9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», а тому вимога позивача в частині щодо призначення та виплати їй пенсію по інвалідності як працівнику органів прокуратури на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» за період з 19.09.2019р. по 04.12.2019р. підлягає задоволенню.

Щодо решти позовних вимог колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні таких, оскільки окремого рішення про перерахунок та виплату позивачу пенсії по інвалідності другої групи відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 05.12.2019р. ГУ ПФ України в Тернопільській обл. не приймалося, а протокол про призначення пенсії з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії (а.с.35), оформлений у вигляді розрахунку, в якому визначена дата 05.12.2019р., з якої необхідно здійснити перерахунок та проводити виплати пенсії по інвалідності другої групи відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не є рішенням у розумінні КАС України.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що заявлений позов є частково підставним та обґрунтованим, а тому підлягає до часткового задоволення, з вищевикладених мотивів

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України в Тернопільській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.04.2020р. в адміністративній справі № 500/661/20 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
О. І. Довга
Дата складення повного тексту судового рішення: 07.10.2020р.