Справа № 345/1896/20
Суддя: Сухарник І. І.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/1896/20
Провадження № 2-а/345/36/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Сухарник І.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області, інспектора Управління патрульної поліції у Тернопільській області Заболотного Василя Миколайовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи його тим, що відповідачем 22.05.2020 р. винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 646019

про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у розмірі 425 грн. Зі змісту даної постанови вбачається, що позивач 22.05.2020 р. о 15:12 год., керуючи автомобілем марки «Tesla Model 3», д.н.з. НОМЕР_1 у м. Тернополі на перехресті вулиць Грушевського і Словацького проїхала регульований пішохідний перехід на забороняючий червоний сигнал світлофора. Однак, вважає дану постанову незаконною, так як інспектор поліції Заболотний В.М. провів формальний розгляд справи і не розглянув її по суті. А саме, відповідачем не було надано фактичних доказів вчинення даного правопорушення, у матеріалах справи не міститься жодних доказів чи посилань на докази, які б підтверджували вину, не було допитано свідків, не було надано відео файлу із записом правопорушення. Окрім того, на місці розгляду справи вона не визнавала вину та причетність до даного правопорушення та наголошувала, що рухалася на зелений сигнал світлофора та закінчувала маневр на червоне світло. Також, відповідачем не було роз`яснено їй права на отримання правничої допомоги, чим фактично було її обмежено скористатися правом на захист, хоча вона зверталася до інспектора з вимогою дочекатися її захисника, який прибуде у найкоротші терміни. Також, у оскаржуваній постанові не міститься посилання на технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, що є порушенням вимог ст. 283 КУпАП. З наведених підстав просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати оскаржувану постанову, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 14169,00 грн.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Від представника відповідача подано відзив на позов у якому вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Зокрема зазначила, що відеозаписом з нагрудного відео реєстратора поліцейського чітко зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме проїзд перехрестя на забороняючий сигнал світлофора. Також, відео реєстратором зафіксовано що позивачу після зупинки роз`яснено причину та суть зупинки та суть вчиненого ним адміністративного правопорушення. Окрім, того позивачу повідомлено про початок розгляду справи та роз`яснено його права, порядок і строки оскарження, і під час розгляду справи позивачу надано для ознайомлення відеодоказ вчиненого ним адмінправопорушення, тому було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, та взяті до уваги усні пояснення позивача. Також, представник позивача посилається на те, що позивачем не сплачено судовий збір за позовні вимоги, тому вказані вимоги взагалі не підлягають розгляду. З наведених підстав просив у позові відмовити у повному обсязі.

Від позивача ОСОБА_1 подана заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить не розглядати позовну вимогу про визнання дій протиправними, в іншій частині позову вимоги підтримала.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

За вимогами статті 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 р. № 23-рп/2010 (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом частини 2 статті 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно оскаржуваної постанови слідує, що позивач 22.05.2020 р. о 15:12 год., керуючи автомобілем марки «Tesla Model 3», д.н.з. НОМЕР_1 у м. Тернополі на перехресті вулиць Грушевського і Словацького проїхала регульований пішохідний перехід на забороняючий червоний сигнал світлофора (а.с. 18).

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 283 КУпАП, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен містити: відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування та відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, опис обставин, установлених під час розгляду справи, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Так відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частинами третьою, четвертою зазначеної статті встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Досліджуючи наданий відповідачем відеозапис судом встановлено, що ним підтверджується вчинення позивачем вказаного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, а саме проїзд позивачем регульований пішохідний перехід на забороняючий червоний сигнал світлофора

Водночас що оскаржується в порушення частини 3 статті 283 КУпАП жодної інформації про фіксацію правопорушення із застосуванням технічних засобів та про технічний засіб не містить, а тому є незаконною.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові 24.01.2019 р. у справі 428/2769/17.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що позивачу після зупинки роз`яснено причину та суть зупинки, суть вчиненого ним адміністративного правопорушення, повідомлено про початок розгляду справи та роз`яснено його права, порядок і строки оскарження, і під час розгляду справи позивачу було надано для ознайомлення відеодоказ вчиненого ним адмінправопорушення, і, що було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, та взяті до уваги усні пояснення позивача.

Оскільки із переглянутого судом наданого стороною відповідача диску, лиш вбачається, що працівник поліції повідомляє позивача про розмір накладеного штрафу, а позивач повідомляє працівника поліції, що вперше перебуває у місті Тернополі, а вказані у відзиві доводи на заперечення позову відеозаписом не підтверджені, отже не можуть судом братись до уваги.

З приводу тверджень представника позивача про не сплату позивачем судового збору, то суд зазначає наступне.

Згідно ухвали суду від 08.09.2020 р. позивачу запропоновано сплатити судовий збір у розмірі 840,80 грн. за дві позовні вимоги немайнового характеру.

На виконання даної ухвали суду, стороною позивача подана заява про уточнення позовних вимог, у якій позивач залишив лиш одну позовну вимогу про скасування оскаржуваної постанови, а також надав оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 420,40 грн. за одну позовну вимогу.

З наявних, вказаних вище обставин, позовні вимоги підлягають розгляду судом.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З огляду на вимоги чинного законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами поліції, які зобов`язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Відносно доводів позивача щодо неправомірності розгляду справи на місці вчинення правопорушення суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.15р. № 596-VIII, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП (в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII), протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, навіть якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа не складає протокол про адміністративне правопорушення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, згідно з положеннями ч.ч. 2, 3, 4, 5 вказаної статті Законом встановлені випадки здійснення скороченого провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, в тому числі, справи відносно позивача.

У зв`язку з цим, відповідач діяв у межах своїх службових повноважень і, тому мав право розглянути справу у скороченому провадженні та на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу.

Тому, вимоги щодо визнання дій відповідача незаконними задоволенню не підлягають, оскільки ефективним способом захисту є заявлені позивачем вимоги щодо скасування постанови, як незаконної із закриттям провадження у справі, що відповідає положенням ч. 3. ст. 286 КАС України, і додаткові вимоги щодо визнання дій незаконними щодо складання оскаржуваної постанови не підлягають задоволенню в даному випадку.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити провадження у справі.

З огляду наведених підстав, суд прийшов до висновку, що постанова серії ДП18 № 646019 від 22.05.2020 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у розмірі 425,00 грн. підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Оскільки, позов задоволено повністю, з відповідача слід стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору.

Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно положень ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Що стосується судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, то слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З матеріалів справи слідує, що позивачем ОСОБА_1 01.06.2020 р. укладено договір про надання правової допомоги № 2-01/06/20 з Адвокатським об`єднанням «Пасльон і Юрченко» в особі партнера Юрченка Ю.Б. (а.с. 29-31).

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 01.06.2020 р. до договору від 01.06.2020 р. про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднанням «Пасльон і Юрченко» в особі партнера Юрченка Ю.Б., вартість однієї години роботи адвоката становить 50 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на момент надання правової допомоги, що становить 2361,00 грн., а якщо правова допомога надається у неробочий час, то вартість однієї години становить з розрахунку 100 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на момент надання правової допомоги (а.с. 32-33).

На надання правової допомоги адвокатом було разом витрачено шість годин робочого часу, а саме дві години на усну консультацію (кваліфікацію спірних правовідносин, попередня правова позиція) та чотири години на підготовку матеріалів справи за адміністративним позовом, тобто позовної заяви, письмових пояснень по суті та клопотання про розподіл судових витрат, що стверджується копією акту про обсяг надання правової допомоги за договором від 20.07.2020 р. (а.с. 34).

Згідно копії квитанції від 21.07.2020 р. позивач ОСОБА_1 сплатила Адвокатському об`єднанню «Пасльон і Юрченко» 14169,00 грн. (а.с. 35).

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 вказаного Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності не є складними. Сума накладеного штрафу на позивача є незначною. Водночас це не може бути безумовною підставою для відмови у стягненні витрат на правову допомогу.

У даному випадку не можна вважати, що при встановленні такого розміру гонорару в погодинному обрахунку була врахована складність справи та інші істотні обставини (в даному випадку розмір накладеного штрафу).

Оцінюючи докази витрат на правничу допомогу, суд звертає увагу на те, що до суду було подано лише одну позовну заяву і без підпису представника, без будь-яких письмових пояснень, як про це зазначено у вищезазначеному акті про обсяг надання правової допомоги.

Також, суд враховує те, що клопотання про розподіл судових витрат не є предметом позову.

Суд враховує, що предметом розгляду у даній справі є скасування постанови від 22.05.2020 р. серії ДП18 № 646019 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП, якою на позивача накладено штраф у розмірі 425 грн.

А також, суд звертає увагу на те, що розгляд справи відбувався у письмовому спрощеному провадженні без виклику сторін.

З огляду на наведене, суд вважає, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу не є співмірною із складністю справи та іншими істотними обставинами, а тому, вартість такої послуги, а саме 14169,00 грн., у даному випадку є необґрунтованою та явно завищеною.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 31.03.2020 р. у справі № 726/549/19.

Таким чином, суд прийшов до висновку про часткове стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу у справі № 345/1896/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області, інспектора Управління патрульної поліції у Тернопільській області Заболотного Василя Миколайовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 1000,00 грн. та 420,40 грн. судового збору.

На підставі ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 122, 245, 258, 268, 280, 286 КУпАП, керуючись статтями ст.ст. 139, 241-246, 286 КАС України, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 646019 від 22.05.2020 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у розмірі 425,00 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Тернопільській області (вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль, 46003) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 1000,00 грн. (тисячу гривень) та 420,40 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляд.

Головуючий: