Справа № 240/10901/20
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Житомир справа № 240/10901/20

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Капинос О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 02.07.1996 по 14.07.1996,з 16.12.1997 по 14.09.1998 та з 16.10.1998 по 30.04.1999 в СП Фірма "Агросервіс" до загального трудового стажу при значенні пенсії.

-зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати з 02.07.1996 по 14.07.1996, з 16.12.1997 по 14.09.1998 та з 16.10.1998 по 30.04.1999 в СП Фірма "Агросервіс" до загального трудового стажу та провести з 19.05.2020 призначення пенсії.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем протиправно не зараховано період роботи з 02.07.1996 по 14.07.1996, з 16.12.1997 р. по 14.09.1998 р. та з 16.10.1998 по 30.04.1999 в СП Фірма "Агросервіс" в зв`язку з тим, що в трудовій книжці записи про роботу не завірені печаткою. Вказує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного ровадження без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування надісланого на адресу суду відзиву відповідач вказує, що до трудового стажу позивача не зараховано період роботи з 02.07.1996 по 14.07.1996 , з 16.12.1997 р. по 14.09.1998 р. та з 16.10.1998 по 30.04.1999 в СП Фірма "Агросервіс" в зв`язку з тим, що в трудовій книжці запис про звільнення про роботу не завірений печаткою.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року №211, встановлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.

02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року №540-ІХ, яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу, Кримінального процесуального кодексу, Кодексу адміністративного судочинства України, Господарського кодексу України, Цивільного Кодексу України, Кодексу законів про працю України.

Згідно п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби" №540-ІХ від 30.03.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, ст.ст.47,79, 80, 162 КАС України (щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, подання відзиву), а також розгляду адміністративної справи продовжувались на строк дії такого карантину.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком 19.05.2020.

Листом від 11.06.2020 відповідач позивачу повідомив про відмову у призначенні пенсії, у зв"язку відсутністю необхідного стажу роботи. До загального страхового стажу не зарахованого періоди роботи з 02.07.1996 по 14.07.1996 , з 16.12.1997 р. по 14.09.1998 р. та з 16.10.1998 по 30.04.1999 в СП Фірма "Агросервіс" , оскільки записи про роботу не завірені печаткою, що не відповідає вимогам п.п.2.3, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 17.08.1993 №110.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Норми матеріального права, в цій справі, суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (стаття 46 Основного Закону).

Відповідно до п.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058 право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 по 31 грудня 2020 не менше 27 років.

Згідно ст. 24 ЗУ №1058 страховий стаж це період (строк), протягом якого особа піддягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, розповсюдження даної постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження трудового стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Підставою для відмови позивачу у зарахуванні періодів роботи у СП Фірма "Агросервіс" стало те, що записи про роботу у період з 02.07.1996 по 14.07.1996, з 16.12.1997 р. по 14.09.1998 р. та з 16.10.1998 по 30.04.1999 не завірені печаткою.

Суд не погоджується з такими доводами, з огляду на таке.

Згідно з пунктами 1.1, 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, страховий стаж за період роботи до 1 січня 2004 року обчислюється на підставі записів у трудовій книжці.

Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій спільним наказом Мінпраці, Мін`юсту Мінсоцзахисту від 29 липня 1993 року №58, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до пункту 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Крім того, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а відтак неналежне чи недотримання правил ведення трудової книжки не може спричиняти жодних негативних наслідків для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Отже, з вище наведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії трудової книжки, 01.07.1996 позивач звільнений у зв`язку з переводом в СП Фірму "Агросервіс"; 01.07.1996 позивач прийнятий на роботу водієм у зв`язку з переводом в ГРВ Агросервіс; 16.02.1998 в зв"язку з перереєстрацією в АПК "Амаско-Інтер", яка є правонаступником СП Фірми "Агросервіс" переведено водієм в ГРВ "Агротранс"; 01.07.1998 у зв"язку з перереєстрацією в АПК "Поділля-м", яка є правонаступником АПК Амаско-Інтер" переведено водієм в ГРВ МТС. Зазначені записи завірені печатками, а отже, такі не потребують доказуванню додатковими первинними документами.

Запис №23 про звільнення позивача з 30.04.1999 у зв`язку з переводом печаткою не завірений. В той же час, він містить номер та дату наказу, відповідно до якого такий запис вчинений.

Крім того, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Більш того, щодо відсутності в архівах наказів з кадрових питань, де працював позивач, інших первинних документів, суд зазначає про те, що право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних та сама по собі не здача деяких документів в архівний відділ не є беззаперечним доказом відсутності у позивача страхового стажу у зазначені періоди.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.12.2019 у справі № 307/541/17.

З огляду на зазначене суд не приймає доводи відповідача про те, що стаж роботи позивача за спірні періоди не підтверджений належними доказами.

Отже, відмовляючи позивачці в призначенні пенсії відповідач діяв необґрунтовано.

При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що право особи на гарантоване Конституцією і законами України пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування певних документів, відсутніх не з вини такої особи, збереження яких не може нею контролюватись, тому на цю особу не може покладатись відповідальність за їх збереження.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зарахування до трудового стажу позивача періодів роботи з 02.07.1996 по 14.07.1996 , з 16.12.1997 р. по 14.09.1998 та з 16.10.1998 по 30.04.1999 в СП Фірма "Агросервіс", оскільки такі підтверджені записами в його трудовій книжці, недостовірності або інших ознак юридичної неточності якої не встановлено, а тому таку належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі.

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

В даному випадку, відповідачем не підтверджено належними доказами у встановленому законом порядку правомірність своїх дій за наявності передбачених законодавством умов для зарахування під час призначення пенсії за віком періодів роботи, які підтверджені трудовою книжкою.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 242-246,295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича7, м.Житомир, 10003, ) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у зарахуванні періоду роботи з 02.07.1996 по 14.07.1996,з 16.12.1997 по 14.09.1998 та з 16.10.1998 по 30.04.1999 в СП Фірма "Агросервіс" до загального трудового стажу при значенні пенсії.

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича7, м.Житомир, 10003, ) зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи з 02.07.1996 по 14.07.1996, з 16.12.1997 по 14.09.1998 та з 16.10.1998 по 30.04.1999 в СП Фірма "Агросервіс" та призначити пенсію, згідно поданої заяви, з 19.05.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича7, м.Житомир, 10003, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос