Справа № 808/1779/17
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № 808/1779/17

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року (суддя Бойченко Ю.П., повний текст складено 06.07.2018р.) у справі №808/1779/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» до Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и В :

ТОВ «Промелектроніка» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 01.11.2016р. №402, яким підприємству було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість;

- податкове повідомлення-рішення від 03.02.2017р. №000061407, яким підприємству зменшено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість та зменшено суму податкового кредиту.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на безпідставні висновки перевіряючих осіб щодо нереальності правочину, укладеного у перевіреному періоді з ТОВ «Флешкорп», і вказував на реальність господарських операцій, за наслідками яких позивачем визначено податкові зобов`язання з податку на додану вартість та сформовано податковий кредит.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом не було доведено нереальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Флешкорп», що стало підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. У свою чергу, як зазначив суд першої інстанції, встановлені обставини справи свідчать про реальність господарських операцій, які не визнаються відповідачем та підтвердження цих операцій належним чином оформленими первинними документами.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Запорізькій області (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Запорізькій області) подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована висновками перевіряючих осіб, які зроблено в Акті перевірки

та яким, на думку скаржника, судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що контролюючим органом була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій, їх реальності та відображення в обліку по взаємовідносинам з ТОВ Флешкорп за період січень, лютий, березень 2016 року, за результатами якої складено Акт перевірки.

Згідно висновків Акту перевірки (т. 1, стор. 27 на звороті) перевіркою встановлено порушення позивачем:

- пп. пп. 14.1.36, 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 ПК України, наказу №966 від 23.09.2014 Про затвердження форми та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість позивачем завищено податковий кредит на суму 115117 грн. за березень 2016 року, сформований від ТОВ Флешкорп та не реалізований на контрагентів-покупців, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від`ємного значення попереднього звітного періоду (р. 18.1 податкової декларації з ПДВ) за березень 2016 року на суму 115117 грн.;

- внаслідок порушення пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 138.2 ст. 138, п. 187.1 ст. 187 ПК України встановлене завищення податкових зобов`язань по податку на додану вартість, внаслідок проведення операцій, реальність здійснення яких не підтверджено по ланцюгу постачання за січень, лютий, березень 2016 року на загальну суму податкового зобов`язання 587240 грн з контрагентами-покупцями, в тому числі за періоди: січень 2016 року 3250 грн., лютий 2016 року 563949 грн., березень 2016 року 20041 грн., та завищення суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість на суму ПДВ 599899 грн., в тому числі: січень 2016 року 55860 грн., лютий 2016 року 264664 грн., березень 2016 року 279375 грн.

Такі висновки контролюючого органу, з огляду на акт перевірки, ґрунтуються на наступному.

Так, проведеною перевіркою встановлено відображення ТОВ «Промелектроніка» у податковому обліку господарських операцій з ТОВ «Флешкорп» з приводу придбання товарів.

Вказані господарські операції контролюючий орган вважає нереальними. Нереальність господарських операцій пов`язує з тим, що:

- поставлений ТОВ «Промелектроніка» товар був придбаний ТОВ Флешкорп у ТОВ Джета Трейд, при цьому у податкового органу відсутня інформація про наявність у ТОВ Джета Трейд такого товару. У зв`язку з відсутністю інформації щодо придбання контрагентом-постачальником вищенаведеного товару у своїх постачальників, їх реалізація по ланцюгу на адресу ТОВ «Промелектроніка», за позицією контролюючого органу, є неможливою. В підтвердження зазначеного перевіряючі в акті перевірки відображають взаємовідносини по ланцюгу постачання: позивач - ТОВ Флешкорп - ТОВ Джета Трейд, та зазначають що відносно службових осіб ПП Лоза, із яким ТОВ Джета Трейд мало правовідносини, наявні кримінальні провадження з ознаками фіктивності; відсутність факту здійснення імпортних операцій контрагентами-постачальниками при реалізації товарів імпортного походження з зазначенням кодів УКТ ЗЕД;

- до перевірки не було надано сертифікатів походження товарів, отриманих від ТОВ «Флешкорп»;

- ТОВ «Промелектроніка» на рахунок ТОВ «Флешкорп» перераховано кошти у сумі 3599393,63грн. тоді ж як поставлено товару на суму 599898,99грн.;

- ТОВ «Промелектроніка» у своїй діяльності використовує офісне приміщення розмір якого не достатній для розміщення придбаного у ТОВ «Флешкорп» товару;

- ТОВ «Флешкорп» не має достатніх трудових та виробничих ресурсів для здійснення підприємницької діяльності.

З цих підстав контролюючим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій і, як наслідок, про неправомірність формування ТОВ «Промелектроніка» податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Флешкорп». Крім цього, оскільки перевіркою було встановлено те, що обумовлений договором з ТОВ «Флешкорп» товар фактично був оприбуткований ТОВ «Промелектроніка» та останнє в подальшому реалізувало цей товар на адресу контрагентів-покупців, контролюючим органом зроблено висновок про неправомірність визначення ТОВ «Промелектроніка» податкових зобов`язань, пов`язаних з реалізацією цього товару.

На підставі акту перевірки контролюючим органом 01.11.2016 прийнято податкові повідомлення-рішення:

1. №402, яким підприємству:

- зменшено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість: за січень 2016 року на 3250 грн., за лютий 2016 року на 563949 грн., за березень 2016 року на 20041 грн., а загалом на 587240 грн.;

- зменшено суму податкового кредиту з податку на додану вартість: за січень 2016 року на 55860 грн., за лютий 2016 року на 264664 грн., за березень 2016 року на 279375 грн., а загалом на 599899 грн.

2. №402, яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 143896,25 грн., з яких за податковим зобов`язанням 115117 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 28779,25 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржені ТОВ «Промелектроніка» в адміністративному порядку.

За наслідками розгляду скарги ТОВ «Промелектроніка» рішенням ГУ ДФС України в Запорізькій області від 01.02.2017 №454/10/08-01-10-01-13 податкове повідомлення-рішення №402 залишено без змін, а податкове повідомлення-рішення №402 скасоване в частині 115117 грн. зайво зменшеного податкового кредиту, в іншій частині це податкове повідомлення-рішення залишене без змін. Внаслідок чого контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу було: зменшено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість: за січень 2016 року на 3250 грн., за лютий 2016 року на 563949 грн., за березень 2016 року на 20041 грн., а загалом на 587240 грн.; зменшено суму податкового кредиту з податку на додану вартість: за січень 2016 року на 55860 грн., за лютий 2016 року на 264664 грн., за березень 2016 року на 164258 грн., а загалом на 484782 грн.

Правомірність та обґрунтованість податкових повідомлень-рішень №402 та № є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з огляду на позицію контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Флешкорп».

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, у спірних відносинах, з огляду на позицію податкового органу щодо нереальності укладених правочинів, враховуючи приписи ч.2 ст.73 КАС України, мають бути встановлені обставини, які підтверджують або спростовують фактичне здійснення операцій, які відображено позивачем у податковому обліку з постачальником ТОВ «Флешкорп».

Встановлені обставини справи свідчать про те, що основним видом діяльності позивача у перевіреному періоді була оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткуванням, деталями до нього.

У межах господарської діяльності 31.01.2016р. ТОВ «Промелектроніка» (Покупець) укладено з ТОВ «Флешкорп» (Постачальник) договір №181 предметом якого є поставка товарів, вказаного у Специфікаціях, накладних або рахунках-фактури.

Згідно наданих видаткових накладних, копії яких долучено до матеріалів справи та зміст яких відображений в акті перевірки, на адресу ТОВ «Промелектроніка» відвантажено товар: електронні деталі та устаткування.

Вказаний товар оприбуткований позивачем, що підтверджується приходними накладними, а в подальшому був реалізований на адресу інших суб`єктів підприємницької діяльності, що підтверджується видатковими накладними, які складені продавцем ТОВ «Промелектроніка», документами про транспортування товарів на адресу покупців.

Вартість поставленого товару оплачена позивачем у безготівковій формі, що підтверджується актом перевірки.

Отже, встановивши обставини справи, які свідчать про належне документальне підтвердження господарських операцій, ділову мету здійснення таких господарських операцій, а саме придбання товарів з метою ведення власної господарської діяльності, зміну у власному капіталу позивача (оплачену вартість придбаних товарів), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позиції контролюючого органу щодо нереальності спірних господарських операцій.

При цьому слід зазначити те, що контролюючим органом фактично не заперечується те, що товар, який був обумовленим договором з ТОВ «Флешкорп», фактично був поставлений позивачу. Але, з огляду на позицію контролюючого органу про нереальність зазначених господарських операцій, відповідач вважає, що вказаний товар надійшов до позивача від невстановлених осіб. В той же час, ставлячи під сумнів факт отримання товару від ТОВ «Флешкорп», за його наявності, контролюючим органом не надано доказів того, що ним вживалися заходи щодо встановлення погодження цього товару.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з аргументами відповідача про неможливість виконання постачальником своїх зобов`язань за договором через обмежені трудові та виробничі можливості, оскільки такі доводи відповідача є лише припущеннями та жодними доказами не підтвердженні.

З приводу аргументів відповідача щодо недоведеності факту постачання та придбання позивачем товару, у зв`язку із неможливістю встановлення походження такого товару за ланцюгом постачання за так званим розривом ланцюга постачання та формування податкового кредиту за рахунок підміни товару, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що позивач позбавлений можливості впливати на його контрагентів в частині здійснення ними господарської діяльності в рамках чинного законодавства України, не зобов`язаний та не має об`єктивної можливості під час придбання товару у постачальника встановлювати його походження по «ланцюгу постачання», а тому не може нести відповідальність за можливі порушення, які були допущені контрагентами прямих постачальників.

Отже відносини постачальника (ТОВ «Флешкорп») із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин. При цьому суд апеляційної інстанції враховує те, що контролюючим органом не заперечувалась наявність товару у ТОВ «Флешкорп». Який був поставлений на адресу позивача.

Безпідставними є і доводи відповідача про наявність кримінальних проваджень відносно посадових осіб третіх осіб у ланцюгах постачання, оскільки, по-перше: позивач з такими суб`єктами підприємницької діяльності господарських взаємовідносин не мав, по-друге: сам по собі факт наявності кримінального провадження без ухвалення відповідного судового рішення, яким би була встановлена фіктивна діяльність підприємств та певні обставини щодо спірних господарських операцій, не може бути безумовною підставою для висновку про нереальність досліджуваних господарських операцій.

Таким чином, дослідивши аргументи відповідача, з якими останній пов`язував нереальність спірних господарських операцій, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що такі аргументи, з урахуванням встановлених обставин справи щодо досліджених господарських операцій, не можуть бути достатньою підставою для висновку щодо нереальності господарських операцій і, як наслідок, не можуть свідчити про обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Отже, встановивши зазначені обставини справи, дослідивши аргументи відповідача, з яким останній пов`язує незаконність і необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Щодо розподілу судових витрат.

Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 3200,0грн., пов`язаних за поданням відповідачем апеляційної скарги. Вказані витрати понесені позивачем у зв`язку з підготовкою адвокатом відзиву на апеляційну скаргу та підтверджуються договором про надання правової допомоги, додатковою угодою, розрахунком винагороди за надання правової допомоги, актом приймання-передачі, платіжним дорученням.

Відповідно до ч.1, 2, 5, 6, 7 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на положення зазначених норм права та враховуючи те, що відповідачем не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 3200,0грн. підтверджені належними доказами, суд апеляційної інстанції вважає стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (правонаступника Головного управління ДФС у Запорізькій області) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» судові витрати, у вигляді витрат на правничу допомогу, у розмірі 3200,0грн.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року у справі №808/1779/17 без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» судові витрати, у вигляді витрат на правничу допомогу, у розмірі 3200,0грн.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 06.10.2020р.

Повне судове рішення складено 07.10.2020р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк