Справа № 600/1306/20-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/1306/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лелюка О.П., за участю: секретаря судового засідання - Кіщук О.І., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Баланецького О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чернівецької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Чернівецької міської ради щодо неприйняття рішення про затвердження чи відмову у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 в оренду, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07), площею 0,0421 га кадастровий номер :38:003:1060, яка розташована: по АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Чернівецьку міську раду на черговому засіданні сесії міської ради прийняти рішення, яким затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 в оренду з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07), площею 0,0421 га кадастровий номер :38:003:1060, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що 25 листопада 2019 року позивач звернулась до Чернівецької міської ради із клопотанням про затвердження проекту землеустрою та передачі їй земельної ділянки в оренду терміном на 5 років. Однак указане звернення відповідачем не розглянуто, рішення про затвердження документації із землеустрою чи відмову у її затвердженні по даний час не прийнято. Зазначене свідчить про довготривалу бездіяльність Чернівецької міської ради, чим порушено право позивача на отримання в користування землі під власними нерухомим майном, оскільки передумовою прийняття рішення про передачу землі в оренду є саме затвердження документації із землеустрою на земельну ділянку.

Ухвалою суду від 31 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про судове засідання; встановлено строки для подання до суду заяв по суті справи.

Відповідач, заперечуючи проти позову, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що право позивача на отримання землі не є порушеним, оскільки таке відсутнє. Вважає, що позивачем не обґрунтовано розміру площі земельної ділянки, на яку вона претендує. Звертав увагу на те, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 січня 2019 року №152755470 загальна площа земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно позивача (нежитлова будівля-магазин) складає 100,9 кв.м - 0,01009 га. Відтак, посилаючись на положення частини шостої статті 79-1 Земельного кодексу України та враховуючи те, що земельна ділянка, на якій розташоване майно позивача, станом на день набуття права власності (09 листопада 2016 року) не сформована, у випадку наявності достатніх на те правових підстав, орієнтовна площа земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування будівлі, мала б складати 0,01009 га, а не 0,0421 га. Відсутність підстав для задоволення позову обґрунтовано і тим, що судом порушиться виключна компетенція відповідача як органу місцевого самоврядування з питань земельних відносин. Зазначено також і про те, що однією з причин зняття з розгляду рішення щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення та надання позивачу земельних ділянок площею 0,0421 га та 0,0100 га було звернення ОСОБА_2 від 27 січня 2020 року, який повідомив, зокрема, про оскарження права власності на будівлю, яка належить позивачу. Відтак, надання земельних ділянок ОСОБА_1 може значно ускладнити повернення судовим рішенням у власність нерухомого майна. Крім цього, у зв`язку із завершенням судового спору щодо припинення права власності за позивачем на нежитлову будівлю на АДРЕСА_1 , беручи до уваги мотиви зняття з розгляду питання щодо виділення земельної ділянки, ОСОБА_1 вправі звернутися до міської ради повторно в порядку Земельного кодексу України. З урахуванням наведеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій вказано, що доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не стосуються предмету спору та доводять його бездіяльність і факт неприйняття передбаченого Земельним кодексом України рішення за її зверненням. Наголошено на тому, що предметом спору у даній справі є позовні вимоги виключно щодо бездіяльності відповідача у нездійсненні протягом двотижневого строку, визначеного статтею 123 Земельного кодексу України, розгляду заяв ОСОБА_1 про затвердження проектної документації у сфері землеустрою і та неприйняття жодного із визначених законом двох варіантів рішення (затвердити документацію із землеустрою або відмовити у її затвердженні). Зазначено, що позовні вимоги про набуття права на землю ОСОБА_1 не заявлялись, що спростовує позицію Чернівецької міської ради про наявність спору у справі з предмету передачі позивачеві права оренди на землю. Не погоджується позивач також і з позицією відповідача щодо невідповідності закону проекту землеустрою, який просить затвердити позивач, у зв`язку з перевищенням розміру земельної ділянки - площі належної будівлі магазину. На противагу вказаним доводам зазначено, що підставою розроблення даного проекту землеустрою слугувало саме рішення відповідача, яким відповідно до пункту 21 рішення сесії Чернівецької міської ради від 11 квітня 2019 року №1704 ОСОБА_1 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,05 га, в оренду терміном на 5 років, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яке в даний час є чинним і створило для позивача правові наслідки. Крім цього, документація із землеустрою виготовлена на меншу площу землі, ніж вказано у дозвільному рішенні, погоджена відповідачем, територіальним органом у сфері земельних відносин, управлінням містобудування і архітектури Чернівецької міської ради, визначено її місцезнаходження відносно «червоних ліній» вулиці Чкалова, м. Чернівці. Отже, відповідач не може ставити під сумнів законність визначення площі землі у наданому на затвердження проекті, оскільки порушене питання і законність виготовлення документації із землеустрою перевіряється уповноваженими органами при здійсненні її погодження згідно вимог статей 186, 186-1 Земельного кодексу України. Стосовно зняття з розгляду сесії питання про затвердження проекту землеустрою на підставі заяви ОСОБА_2 у зв`язку з наявністю судового спору щодо нерухомого майна позивачем вказано, що згідно вимог статті 123 Земельного кодексу України вказане не є підставою для неприйняття рішення за заявою і зняття питання з розгляду сесії. Вказано також і про те, що рішенням сесії Чернівецької міської ради від 11 квітня 2019 року №1704 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 і присвоєно кадастровий номер, що спростовує доводи відповідача про відсутність формування землі як об`єкта цивільних прав. Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Правом подати заперечення відповідач не скористався.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у цій справі.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечував з підстав, наведених у відзиві. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №152755470 від 16 січня 2019 року ОСОБА_1 володіє на праві приватної власності нежитловою будівлею-магазином за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 14453, НВІ509639, виданого 09 листопада 2016 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В.

Пунктом 21 рішення Чернівецької міської ради 69 сесія VІІ скликання від 11 квітня 2019 року №1704 надано підприємцю ОСОБА_1 дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0500 га в оренду терміном на 5 (п`ять) років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) (обслуговування нежитлової будівлі-магазину) (підстава: заява ОСОБА_1 , зареєстрована 05.10.2017р. за №П-5950/2-04/01, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.11.2016р. №72687362, рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26.09.2018р. справа №824/261/18-а).

На підставі вказаного рішення розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (обслуговування нежитлової будівлі-магазину (код згідно з КВЦПЗ - 03.07)).

Вказаний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду отримав позитивний Висновок Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин (№04/01-08/3-05/1/3080від 16.10.2019) та погоджений Головним управлінням Держгеокадастру у Харківський області (№18615/82-19 від 31.10.2019).

25 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Чернівецької міської ради із заявою, в якій просила затвердити проект землеустрою та передати їй земельну ділянку, кадастровий номер 731013660:38:003:1060 площею 0,0421 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07), яка розташована по АДРЕСА_1 , в оренду терміном на п`ять років. Крім цього, просила розглянути попередні заяви за минулі роки про передачу їй в оренду, терміном на 5 років, земельну ділянку площею 0,01 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07). Також повідомила про те, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 01 березня 2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 20 квітня 2017 року та постановою Верховного суду від 22 травня 2019 року по справі №725/5237/16-ц відмовлено колишньому власнику будівлі та користувачу землі ОСОБА_2 у задоволенні позову про визнання прилюдних торгів недійсними. До вказаної заяви позивачем додано два примірники прошитого та пронумерованого проекту землеустрою.

Згідно змісту позову, оскільки указане звернення Чернівецькою міською радою не було розглянуто відповідно до законодавства, рішення про затвердження документації із землеустрою чи відмову у її затвердженні не прийнято, то ОСОБА_1 вирішила звернутися до адміністративного суду з даним позовом, вказуючи про протиправну бездіяльність органу місцевого самоврядування.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що пунктом 33 рішення Чернівецької міської ради 78 сесії VII скликання від 11 червня 2020 року №2168, яке надано відповідачем до відзиву, знято з розгляду (в цілому) пункт 21 проєкту рішення щодо затвердження проєкту землеустрою щодо відведення та надання підприємцю ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0421 га (кадастровий номер :38:003:1060) в оренду терміном на 5 (п`ять) років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) (обслуговування нежитлової будівлі - магазину); надання підприємцю ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0100 га (кадастровий номер :38:003:0012) в оренду терміном на 5 (п`ять) років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) (обслуговування нежитлової будівлі - магазину) до вирішення питання в суді.

11 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Чернівецької міської ради із заявою, в якій вказувала про те, що положеннями вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» передбачені вичерпні підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою і передачі земельної ділянки в оренду. Наявність будь-яких судових спорів з приводу визнання правочину недійсний, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки тощо не є підставою для не розгляду сесією заяв та неприйняття по ній рішення про передачу в користування земельної ділянки, затвердження документації із землеустрою тощо. На підставі наведеного просила розглянути попередньо подані заяви на черговій сесії Чернівецької міської ради і прийняти за наслідками їх розгляду рішення по суті клопотань.

До встановлених обставин суд застосовує наступні норми права та робить відповідні висновки.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пунктів 7 - 9 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Як вбачається з матеріалів справи, даний адміністративний спір виник між фізичною особою та органом місцевого самоврядування внаслідок не прийняття останнім за заявою позивача від 25 листопада 2019 року рішення про затвердження документації із землеустрою чи рішення про відмову у її затвердженні.

Так, порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування передбачений статтею 123 Земельного кодексу України.

Згідно положень частини першої названої статті надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідно до частини другої статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За змістом частини третьої статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Частиною четвертою статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Так, згідно частини першої статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до положень частин четвертої, п`ятої та шостої статті 186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Згідно частини шостої статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Відповідно до частини одинадцятої статті 123 Земельного кодексу України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Частиною чотирнадцятою статті 123 Земельного кодексу України визначено, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Отже, законодавцем визначено процедуру отримання громадянами у користування земельних ділянок комунальної власності. Так, зокрема, після отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування, наданого органом місцевого самоврядування за заявою особи, яка зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель комунальної власності, за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою, розробляється проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Указаний проект потребує погодження з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Після цього у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орган місцевого самоврядування, який надає земельну ділянку у користування, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у користування або ж приймає рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав його невідповідності вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Згідно обставин справи позивачем було отримано від відповідача дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0500 га в оренду терміном на 5 (п`ять) років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) (обслуговування нежитлової будівлі-магазину), після чого на підставі вказаного рішення розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (обслуговування нежитлової будівлі-магазину (код згідно з КВЦПЗ - 03.07)), що був погоджений з виконавчим органом місцевого самоврядування та територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Після цього позивач заявою від 25 листопада 2019 року звернулась до відповідача з проханням затвердити проект землеустрою та передати їй земельну ділянку, кадастровий номер 731013660:38:003:1060 площею 0,0421 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07), яка розташована по АДРЕСА_1 , в оренду терміном на п`ять років. Однак у встановлений законом двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орган місцевого самоврядування не прийняв одне з двох, передбачених Земельним кодексом України, рішень: про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у користування або рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав його невідповідності вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Враховуючи викладене, суд погоджується з твердженнями позивача про допущення відповідачем-суб`єктом владних повноважень бездіяльності щодо неприйняття рішення про затвердження чи відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 в оренду з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07), площею 0,0421 га кадастровий номер :38:003:1060, яка розташована по АДРЕСА_1 .

При цьому ні у відзиві, ні у судовому засіданні представником відповідача не наведено жодних обґрунтованих причин не прийняття у встановлений законом строк одного з двох указаних вище рішень за заявою позивача від 25 листопада 2019 року.

Викладені у відзиві доводи про не обґрунтування позивачем розміру площі земельної ділянки, на яку вона претендує, та про те, що земельна ділянка, на якій розташоване майно позивача, станом на день набуття права власності не сформована, оцінці не підлягають, оскільки вони не стосуються оскаржуваної бездіяльності органу місцевого самоврядування щодо не розгляду у встановлені законом строки заяви позивача від 25 листопада 2019 року.

Вказані твердження відповідача жодним чином не спростовують доводів позивача про не прийняття за її заявою у встановлений законом строк рішення про затвердження чи відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

Щодо доводів відзиву про причини зняття з розгляду сесії міської ради 11 червня 2020 року питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та надання позивачу земельних ділянок площею 0,0421 га та 0,0100 га, то варто зазначити, що рішення Чернівецької міської ради 78 сесії VII скликання від 11 червня 2020 року №2168 (пункт 33) не є предметом цього позову. Тобто, оскільки указане рішення суб`єкта владних повноважень не є предметом оскарження в даному випадку, то доводи відповідача, надані в обґрунтування його прийняття, не підлягають правовій оцінці.

Особливістю адміністративного судочинства, порівняно з іншими видами судочинства, є обов`язок суб`єкта владних повноважень, тобто відповідача, доказувати правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Проте в ході судового розгляду цієї справи відповідачем не доведена правомірність оскаржуваної бездіяльності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнавання протиправною бездіяльність Чернівецької міської ради щодо неприйняття рішення про затвердження чи відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 в оренду з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07), площею 0,0421 га кадастровий номер :38:003:1060, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Отже, позов в указаній частині підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 4 частини другої статі 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Оскільки як станом на час звернення позивач до суду з цим позовом, так і станом на день розгляду справи відповідачем у встановлений законом строк та спосіб не було прийнято рішення за заявою позивача від 25 листопада 2019 року, тобто взагалі не вирішено поставлене у ній питання, то суд вважає за необхідне зобов`язати Чернівецьку міську раду на черговому засіданні сесії міської ради прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 від 25 листопада 2019 року з питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 в оренду з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07), площею 0,0421 га кадастровий номер :38:003:1060, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача на черговому засіданні сесії міської ради прийняти рішення, яким затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 в оренду з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07), площею 0,0421 га кадастровий номер :38:003:1060, яка розташована по АДРЕСА_1 , тобто про зобов`язання прийняти конкретне рішення, то такі задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Так, згідно пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до пункту «в» частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини першої статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Таким чином, зміст наведених положень, а також зазначених вище статей 123 та 186-1 Земельного кодексу України, дає підстави для висновку, що виключно на пленарних засіданнях органу місцевого самоврядування вирішується питання про надання земельних ділянок комунальної власності у користування особам. При цьому, розглядаючи питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, відповідний суб`єкт владних повноважень (в даному випадку таким є Чернівецька міська рада) може прийняти одне з двох рішень: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надати її в оренду або відмовити у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В даному випадку відповідачем у встановлений законом строк та спосіб взагалі не було прийнято жодного із указаних можливих рішень. Тому вимога про зобов`язання прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є передчасною, а відтак, задоволенню не підлягає.

Поряд з цим варто зазначити і те, що завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень. Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, суд не вбачає правових підстав для втручання в діяльність органу місцевого самоврядування шляхом підміни його виключної функції через зобов`язання прийняти певне конкретне рішення.

З огляду на суть та характер спірних відносин, на переконання суду, належним способом захисту порушених прав позивача буде саме зобов`язання відповідача на черговому засіданні сесії міської ради прийняти рішення за заявою позивача від 25 листопада 2019 року з питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 в оренду з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07), площею 0,0421 га кадастровий номер :38:003:1060, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно частин першої - третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач частково довела обґрунтованість заявлених вимог. Натомість доводи відповідача є безпідставними.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Згідно частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до наявної у справі квитанції позивачем при звернені до суду з цим позовом сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Оскільки заявлено позовні вимоги немайнового характеру, які підлягають задоволенню частково (1/2), то стягненню з відповідача-суб`єкта владних повноважень, який не здійснював судових витрат у цій справі, на користь позивача підлягає 420,40 грн (840,80 грн/2).

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Чернівецької міської ради щодо неприйняття рішення про затвердження чи відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 в оренду з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07), площею 0,0421 га кадастровий номер :38:003:1060, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Чернівецьку міську раду на черговому засіданні сесії міської ради прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 від 25 листопада 2019 року з питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 в оренду з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07), площею 0,0421 га кадастровий номер :38:003:1060, яка розташована по АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Cтягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2020 року.

Повне найменування учасників справи: позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), відповідач - Чернівецька міська рада (м. Чернівці, Центральна площа, 1).

Суддя О.П. Лелюк