Справа № 161/10494/20
Суддя: Плахтій І. Б.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/318/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань Жаловаги І. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції батальйону №3 роти №6 Управління патрульної поліції в місті Києві Поляничка Владислава Юрійовича, Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернулася в суд з даним позовом до відповідача, в якому просила поновити строк на оскарження постанови та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1840614 від 08.12.2019 винесену лейтенантом поліції батальйону №3 роти 6 Управління патрульної поліції в місті Києві Поляничком В.Ю. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова винесена без відома ОСОБА_1 , окрім того вказує, що сам ОСОБА_2 жодного відношення а ні до автомобіля марки BMW730D, н.з. НОМЕР_1 , не має, обставини справи йому не відомі, у місті Києві у день вчинення правопорушення не був, за таких обставин у діях ОСОБА_2 відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Ухвалою від 08.07.2020 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 09.09.2020 до участі у справі залучено співвідповідача Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

У встановлений в ухвалі строк, від відповідачів не надійшло відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні 09.09.2020 ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві представника.

Додатково ОСОБА_1 пояснив, що в той час 08.12.2019 не був у м. Києві, а згодом взагалі був у Європі. Зауважив, що коли йому було заблоковано банківську картку, зателефонував на гарячу лінію УПП де йому пояснили, що потрібно сплатити штраф. Пізніше надійшла постанова про притягнення до адміністративної відповідальності. Наголосив на тому, що в м. Києві не проживає і ніколи не жив, на праві власності автомобіля марки НОМЕР_2 не має.

Представник позивача Вінцюк Ю.Б. позовну заяву підтримала, просила задовольнити з викладених у ній підстав.

05.10.2020 від представника позивача до суду надійшло клопотання про стягнення з відповідача Управління патрульної поліції у місті Києві Депатраменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 3200, 00 грн. судових витрат повз розглядом справи, а саме на професійну правничу допомогу, на підтвердження витрат надала акт здачі-приймання виконаних робіт №9/9 від 09.09.2020, квитанцію до прибуткового касового ордера №9 від 09.09.2020.

Окрім того, разом із вищевказаним клопотанням до суду подано для приєднання до матеріалів справи копія адвокатського запиту від 25.06.2020 про надання відеозапису з бодікамери лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в місті Києві Поляничка В.Ю., яким зафіксовано порядок складання постанови щодо ОСОБА_1 та будь-яких інших доказів, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, а також відповідь на запит від 08.07.2020 про неможливість наданні таких відеозаписів у зв`язку їх знищенням за закінченням строку їх зберігання.

В судове засідання 07.10.2020, відповідачі, позивач та представник позивача не з`явилися.

07.10.2020 до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача, в якому зокрема зауважено, що позовні вимоги заявники підтримують у повному обсязі та просять задовольнити.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 205, ст. 262 КАС України, у зв`язку з тим, що неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а тому суд вирішує розгляд справи здійснювати на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Частиною другою статті 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, чинне процесуальне законодавство пов`язує початок відліку строку на оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (окрім справ у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) не з моменту вручення його позивачу, а з моменту винесення такого рішення.

Тобто позивачем у даному випадку пропущений строк звернення до суду, який передбачений ч.2 ст.286 КАС України, оскільки спірне рішення винесено 08.12 2020 року, а оскаржено ним лише 25.06.2020 року (надіслано на адресу суду поштовим відправленням, яке було отримано та зареєстровано канцелярією суду 01.07.2020).

Проте, ч.1 ст.121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В розглядуваному випадку, як слідує з матеріалів справи, позивач подав письмову заяву про поновлення процесуального строку звернення до суду, яку мотивує тим, що оскаржив спірне рішення до суду в межах десятиденного строку з дня його фактичного отримання (дата отримання 15.06.2020).

На переконання суду, оскільки позивач дійсно оскаржив спірне рішення відповідача 25.06.2020, тобто протягом десяти календарних днів з дня вручення йому цього рішення 15.06.2020, що підтверджується копією конверту з трек-номером поштового відправлення та інформаційною довідкою з електронного порталу «Укрпошта» щодо руху такого відправлення), строк звернення до суду пропущений ним з поважних причин, а тому його слід поновити.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1840614 від 08.12.2020 винесеною Поляничком Владиславом Юрійовичем, лейтенантом поліції батальйону №3 роти №6 Управління патрульної поліції в місті Києві щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_3 видане 15.10.1009, про те що останній керуючи транспортним засобом марки BMW730D, н.з. НОМЕР_1 , 08.12.2019 о 22 год. 53 хв. у м. Київ по пр.-т. Перемоги, 44, здійснив зупинку такого транспортного засобу ближче 30 метрів від зупинки маршрутних транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

З відповіді УПП у м. Києві №к-5273/41/11/2/02-2020 від 10.06.2020 на скаргу ОСОБА_1 , останньому повідомлено, що у зв`язку із відсутністю протягом двох місяців інформації щодо оскарження постанови у відповідному суді або про сплату штрафу за постановою від Державної казначейської служби України, оригінал постанови було направлено до ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві для примусового виконання. Також зазначено, що за результатами проведення перевірки за наявними матеріалами, відомостей які підтверджують факт порушення службової дисципліни поліцейським не встановлено, оскільки крім відомостей інформативного характеру, які були надані ОСОБА_2 через гарячу лінію УПП, інших підтверджуючих обставин не встановлено.

З відповіді УПП у м. Києві №1002-аз/41/11/2/02-2020 від 08.07.2020 на адвокатський запит №19/06 від 25.06.2020 судом встановлено, що у зв`язку із тим, що з дати події пройшло більше місячного терміну, надати відео- та аудіо записи з портативних відео реєстраторів працівників УПП у м. Києві ДПП немає можливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КУпАП України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. ст. 73-76 КАС України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Згідно з ч.2 ст.76 КАС України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Керуючись положеннями ч. ч. 1, 3-5 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що від обох відповідачів у встановлений законом строк до суду не надходило відзивів на позовну заяву, суд, при вирішенні справи, виходить із пояснень, доказів та інших матеріалів, наданих позивачем в обґрунтування поданої ним позовної заяви.

Так, постанова відносно ОСОБА_2 винесена за ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку із тим, що останній керуючи транспортним засобом марки BMW730D, н.з. НОМЕР_1 , 08.12.2019 о 22 год. 53 хв. у м. Київ по пр.-т. Перемоги, 44, здійснив зупинку такого транспортного засобу ближче 30 метрів від зупинки маршрутних транспортних засобів.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Протокол не містить посилання на пункт ПДР України, які порушено водієм, і які відповідають ч.1 ст. 122 КУпАП.

З постанови про накладення адміністративного стягнення встановлено, що в п.8. вказаної постанови відсутні будь-які посилання на докази, на основі яких ґрунтується висновок поліцейського щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення від інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлення останнім доводів.

Згідно положень ст. 283 КУпАП, постанова по справі повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, а постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, крім даних визначених вище, повинна містити відомості, серед іншого про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис тощо.

Відповідно до ст.62 ч.3 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України, від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції, не є вичерпними; конституційні права і свободи не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22); громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю належних доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, зокрема враховуючи той факт, що сама по собі постанова не може бути єдиним доказом вчинення правопорушення у справі, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1840614 від 08.12.2020 підлягає скасуванню.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд звертає окрему увагу, що у згаданих вище документах жодним чином не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість послуг з посиланням на складність справи та ціну позову.

Колегія суддів, проаналізувавши вказані вище документи щодо наданих адвокатом позивача послуг щодо представництва інтересів позивача встановила, що представник позивача не брав участі у всіх без виключення судових засіданнях, не знайомимся з матеріалами справи. Обсяг наданих адвокатом послуг в основному стосувався дій поза межами судового процесу розгляду даної справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Враховуючи те, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній адміністративній справі позивачем не обґрунтовано з огляду на незначну складність справи та незначну ціну позову, суд вважає, що понесені позивачем витрати є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг. Відтак, з огляду на зазначені обставини справи та перелік, наданих адвокатом для позивача послуг, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження на користь позивача судових витрат на правничу професійну допомогу в сумі 1700 грн, що відповідає складності справи та обсягу наданих представником позивача послуг.

На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 20, 72, 73, 74, 76, 77, 90, 243-246 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1840614 від 08.12.2020 винесеною Поляничком Владиславом Юрійовичем лейтенантом поліції батальйону №3 роти №6 Управління патрульної поліції в місті Києві щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст.122 МК України закрити.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9, 03151) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9, 03151) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень).

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07.10.2020.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій