Справа № 420/5148/20
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5148/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в порядку ст 262 КАС України) справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОБУС 365» до Одеської митниці Держмитслужби, Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОБУС 365» до Одеської митниці Держмитслужби, Одеської митниці ДФС в якому позивач просить:

визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000155/1 від « 30» вересня 2019 року за митною декларацією UA500060/2019/030323 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2019/00632.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОБУС 365» провадить господарську діяльність за основним кодом КВЕД 77.39 - надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, інше.

22.05.2019 року між компанією BusTradeCenterStockolm AB (Продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОБУС 365» (Покупець) був укладений контракт №7487/25-SЕ щодо передачі у власність пасажирських автобусів.

28.09.2019 року подана електронна митна декларація №UA500060/2019/030323 з метою оформлення імпортованого товару за Контрактом - Автобус марки MAN A 21LIONSCITY, календарний рік виготовлення 01.05.2005, модельний рік - 2005, номер кузова (VIN) - НОМЕР_1 .

З метою оформлення кожної одиниці Товару позивачем були подані до Одеської митниці ДФС документи, які відповідають вимогам частини 2 статті 53 Митного кодексу України, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначенні, а саме, митної вартості товару, та підтверджують ціну товару, яка сплачена позивачем за ціною, вказаною в контракті (інвойсі, специфікації).

Проте, відповідачем було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UА500060/2019/000155/1 від 30 вересня 2019 року та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Державної фіскальної служби №UA500060/2019/00632.

Згідно Рішення про коригування митної вартості товарів №UА500060/2019/000155/1, подані декларантом (ФОП ОСОБА_1 ) документи містять «розбіжності» та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: у п. 4 Контракту передбачено 100% передплату за товар до 01.07.2019 р., платіжне доручення №26 від 31.05.2019 підтверджує сплату лише 6440 євро; в експортній МД 19SEE916ML1L3KA155 вартість товару відрізняється від заявленої митної вартості товару; наданий експертом звіт про визначення ринкової вартості № 5/2 від 26.09.2019 р. не містить всіх необхідних визначальних характеристик для розрахунку вартості ТЗ (пробіг).

Щодо здійснення передоплати.

З пунктів 1.1 та 2.2 Контракту вбачається, що загальна вартість Товару - п`яти пасажирських автобусів становить суму у розмірі 16000,00 євро (тобто вартість кожної окремої одиниці Товару (пасажирського автобусу) становить суму у розмірі 3200,00 євро. Враховуючи вищевикладене, Позивач у виконання п. 4.2 Контракту оплатив 40% від загальної вартості Контракту тобто суму у розмірі 6400,00 євро (платіжне доручення № 26 від 31.05.2019 р.). Позивач отримав за Контрактом лише два пасажирських автобуси, відтак, сума передплати за Контрактом у розмірі 6400,00 євро фактично дорівнювала вартості двох пасажирських автобусів.

Щодо розбіжностей у заявленій митній вартості.

Вказана у відповідній копії митної декларації країни відправлення вартість товару не відрізняється від заявленої митної вартості товару, оскільки оформлення митними органами Швеції здійснюється в грошовій одиниці Швеції - шведської крони. У відповідній експортній митної декларації вказана вартість Товару у розмірі 34000,00 шведських крон є еквівалентом вартості Товару у розмірі 3200,00 євро, яка відповідає вартості Товару, вказаної у п. 2.2 Контракту.

Щодо відсутності визначальних характеристик транспортного засобу.

На другому аркуші звіту експерта міститься інформація стосовно пробігу транспортного засобу (ТЗ), а саме, показник одометру - 810492 км.

Окрім того, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначено лише номер та дату митних декларацій, які стали джерелом інформації для коригування митної вартості. Проте, таке зазначення є помилковим та узгоджується з практикою Верховного Суду У складі Касаційного адміністративного суду, викладеної в постанові від 21.12.2018 р. у справі №815/1670/17.

З урахуванням викладеного, ТОВ «АВТОБУС 365» надано Відповідачу для митного оформлення імпортованого товару усі документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 МК України.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 22.06.2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без призначення судового засідання (в порядку ст. 262 КАС України).

Відповідно ст.162 КАС України відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження по справі на електронну адресу відповідача Одеської митниці ДФС 25.06.2020 року: .

25.06.2020 року ухвалу доставлено на електронну пошту відповідача, що підтверджується повідомленням отриманим на електронну пошту:

Ухвалу про відкриття провадження по справі направлено на електрону пошту Одеської митниці Держмитслужби 25.06.2020 року: .

25.06.2020 року ухвалу доставлено на електронну пошту третьої особи, що підтверджується повідомленням отриманим на електронну пошту:

Ухвалою суду від 08.07.2020 року провадження у справі зупинено до отримання витребуваних доказів.

26.08.2020 року за вх. №33547/20 від Одеської митниці Держмитслужби за підписом представника Лисенко В.В. (згідно витягу з ЄДР) надійшов відзив на адміністративний позов.

Відзив обґрунтовано наступним.

Одеська митниця Держмитслужби з позовними вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованими з підстав.

Під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу ТОВ «АВТОБУС 365», та перевірки документів, поданих декларантом до митного органу з метою підтвердження митної вартості товарів разом з митною декларацією (МД) № UA500060/2019/030323 від 28.09.2019 р., контролюючим органом встановлено, що у поданих документах містяться розбіжності, а також надані Товариством документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

у п. 4 зовнішньоекономічному контракту від 22.05.2019 р. №7487/25-SE передбачено 100% передплату за товар до 01.07.2019 р. До митного оформлення подане платіжне доручення №26 від 31.05.2019 на суму 6440 євро; в експортній МД 19SEE916ML1L3KA155 вартість товару відрізняється від заявленої митної вартості товару (вартість перерахована згідно курсу шведської крони до євро); наданий експертом звіт про визначення ринкової вартості № 5/2 від 26.09.2019 р. не містить всіх необхідних визначальних характеристик для розрахунку вартості ТЗ (пробіг).

З урахуванням приписів частини 3 статті 53 Митного кодексу України, пункту 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №599, Одеською митницею ДФС повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів.

30.09.2019 р. декларантом до митного органу надіслано повідомлення, в якому зазначено про неможливість надання додаткових документів, та викладено прохання здійснити митне оформлення на підставі наданих документів.

З урахуванням викладеного, 30.09.2019 року Одеською митницею Державної фіскальної служби винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UА500060/2019/000155/1 за митною декларацією UА500060/2019/030323 та складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500060/2019//00632.

08.09.2020 року за вх. №35803/20 від представника позивача Адвоката Гончарук І.В. надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано правову позицію викладену в адміністративному позові.

Ухвалою суду від 31.08.2020 провадження у справі поновлено.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОБУС 365» (ТОВ «АВТОБУС 365» - далі), , здійснює господарську діяльність за основним кодом КВЕД 77.39 - надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н. в. і. у.

22.05.2019 року між ТОВ «АВТОБУС 365» (Покупець) та Bus Trade Center Stockholm AB (Швеція) (Продавець) укладено контракт №7487/25-SE на поставку п`яти пасажирських автобусів: MAN А 21 LIONSCITY, 2005 року виготовлення, номер кузова (VIN) - НОМЕР_2 ; MAN А 21 LIONSCITY, 2005 року виготовлення, номер кузова (VIN) - НОМЕР_3 ; MAN А 21 LIONSCITY, 2005 року виготовлення, номер кузова (VIN) - НОМЕР_4 ; MAN А 21 LIONSCITY, 2005 року виготовлення, номер кузова (VIN) - НОМЕР_5 ; MAN А 21 LIONSCITY, 2005 року виготовлення, номер кузова (VIN) - НОМЕР_1 .

Згідно з п.2 Контракту від 22.05.2019 р. №7487/25-SE ціна (вартість) на товар який постачається встановлюється в євро. Ціна, та загальна вартість контракту за товар складає 16000 євро. Поставка товару здійснюється на територію України силами та за рахунок покупця (п.3.2). Товар вважається поставленим продавцем та прийнятим покупцем згідно кількості, вказаній в рахунку-фактурі (інвойсі) після відмітки в інвойсі «Отримано» з боку покупця. Рахунок-фактура (інвойс) має містити: найменування Продавця; адресу та банківські реквізити Продавця; найменування Покупця та його адресу; найменування товару; вартість товару із зазначенням вартості за одиницю, кількість та загальну вартість (п.3.3). Поставка товару здійснюється протягом 7 днів з моменту оплати, на умовах DAT Одеса - місце поставки: Україна згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгівельних понять Інкотермс 2010 (п.3.4).

Відповідно до п.4 Контракту від 22.05.2019 р. №7487/25-SE платіж здійснюється до моменту поставки (100% передплата) двома частинами 40% та 60% на підставі виставленого рахунку (інвойса) Продавцем в строк до 01.07.2019 р. Строк дії контракту складає один рік з моменту його підписання. Комісійні видатки (в т.ч. видатки транзитних банків) за проведення платежів на рахунок несуть сторони в рівних частках.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов вищеозначеного Контракту від 22.05.2019 р. №7487/25-SE Bus Trade Center Stockholm AB (Швеція) (Продавець) поставлено на користь ТОВ «АВТОБУС 365» (Покупець) автобус марки MAN А 21 LIONSCITY, 2005 року виготовлення, номер кузова (VIN) - НОМЕР_1 , загальною вартістю 3200 євро, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія Інвойсу №2467 від 17.06.2019 р.

З метою здійснення митного оформлення вказаного товару, та підтвердження митної вартості товару, декларантом позивача - ТОВ «АВТОБУС 365», разом з митною декларацією №UA500060/2019/030323 від 28.09.2019 року до Одеської митниці ДФС надані наступні документи:

Рахунок-фактура (інвойс №2467) від 17.06.2019 р.;

Рахунок-проформа №2008 від 23.05.2019 р.,

Сертифікат про походження товару форми EUR.1 №А2349046 від 20.08.2019 р.;

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_9 від 14.08.2019 р.;

Комерційна пропозиція постачальника від 25.04.2019 p.;

Банківський платіжний документ №25 від 02.08.2019 р.;

Банківський платіжний документ №26 від 31.05.2019 р.;

Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №5/1 від 26.09.2019 р.;

Контракт №7487/25-SE від 22 травня 2019 року, укладений ТОВ «АВТОБУС 365» з постачальником Bus Trade Center Stockholm AB;

Договір про надання послуг митного брокеру №0404 від 23.05.2019 р.;

Акт надання послуг №1558 від 25.09.2019 р.,

Акт приймання-передачі б/н від 25.08.2019 р.,

Лист ТОВ «АВТОБУС 365» вих.№186 від 26.08.2019 р.;

Копія митної експортної декларації країни відправлення №19SEE916ML1L3KA155 від 25.06.2019 р.

30.09.2019 року Одеською митницею ДФС винесено Рішення про коригування митної вартості товарів № UА500060/2019/000155/1 із зазначенням наступного: «подані декларантом документи містять наступні розбіжності:

1) у п. 4 зовнішньоекономічному контракту від 22.05.2019 р. №7487/5SE передбачено 100% передплату за товар до 01.07.2019 р. До митного оформлення подане платіжне доручення №26 від 31.05.2019 на суму 6440 євро;

2) в експортній МД 19SEE916ML1L3KA155 вартість товару відрізняється від заявленої митної вартості товару (вартість перерахована згідно курсу шведської крони до євро);

3) наданий експертом звіт про визначення ринкової вартості № 5/2 від 26.09.2019 р. не містить всіх необхідних визначальних характеристик для розрахунку вартості ТЗ (пробіг).

…декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) виписку з бухгалтерської документації;

2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

3) висновки про вартісні та якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями , та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.»

30.09.2019 р. декларантом позивача - ТОВ «АВТОБУС 365» до митного органу надіслано повідомлення №262/1, в якому викладені пояснення та обґрунтування стосовно всіх відомостей , що підтверджують числові значення складових митної вартості.

30.09.2019 року Одеською митницею ДФС складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Державної фіскальної служби №UА500060/2019/00630.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Стаття 19 Конституції України в першому реченні закріплює автономію особистості в її різноманітній життєдіяльності, а у другому реченні містить її королларій, передбачаючи, що держава не може виходити за межі повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття».

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Конституція України (в редакції станом на 30.09.2016 року) містить статтю 124 «…Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.», яка визначає можливість судового захисту за наявності юридичного спору.

Юридичний спір в даній справі виник в результаті винесення відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів та картки-відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі врегульовано нормами Митного кодексу України (далі - МК України).

Згідно ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, п. 24 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Частиною першою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Одеська митниця ДФС в рішенні про коригування митної вартості зазначила, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Суд не погоджується з зазначеними висновками відповідача з огляду на наступне.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 22.05.2019р. між ТОВ «Автобус 365» (Покупець) та Bus Trade Center Stockholm AB (Швеція) (Продавець) укладено контракт №7487/25-SE на поставку п`яти пасажирських автобусів: MAN А 21 LIONSCITY, 2005 року виготовлення, номер кузова (VIN) - НОМЕР_2 ; MAN А 21 LIONSCITY, 2005 року виготовлення, номер кузова (VIN) - НОМЕР_3 ; MAN А 21 LIONSCITY, 2005 року виготовлення, номер кузова (VIN) - НОМЕР_4 ; MAN А 21 LIONSCITY, 2005 року виготовлення, номер кузова (VIN) - НОМЕР_5 ; MAN А 21 LIONSCITY, 2005 року виготовлення, номер кузова (VIN) - НОМЕР_1 .

Згідно з п.2 Контракту від 22.05.2019р. №7487/25-SE ціна (вартість) на товар який постачається встановлюється в євро. Ціна, та загальна вартість контракту за товар складає 16000 євро.

Таким чином, з урахуванням дослідження Контракту від 22.05.2019р. №7487/25-SE, судом встановлено, що загальна вартість поставки п`яти пасажирських автобусів становить 16000 євро, тобто 3200 євро за кожен пасажирський автобус (16000 / 5).

Згідно з Інвойсом №2467 від 17.06.2019р. Bus Trade Center Stockholm AB (Швеція) (Продавець) поставлено на користь ТОВ «Автобус 365» (Покупець) автобус марки MAN А 21 LIONSCITY, 2005 року виготовлення, номер кузова (VIN) - НОМЕР_1 , загальною вартістю 3200 євро.

Відповідно до п.4 Контракту від 22.05.2019р. №7487/25-SE платіж здійснюється до моменту поставки (100% передплата) двома частинами 40% та 60% на підставі виставленого рахунку (інвойса) Продавцем в строк до 01.07.2019 р.

На виконання вищеозначених умов Контракту від 22.05.2019 р. №7487/25-SE ТОВ «Автобус 365» (Покупець) сплачено на користь Bus Trade Center Stockholm AB (Швеція) (Продавець) грошові кошти в сумі 16000 євро, що підтверджується наявними у матеріалах справи Платіжними дорученнями в іноземній валюті або банківських металах від 31.05.2019 р. №26 на суму 6400 євро (40% вартості контракту), та від 02.08.2019 р. №25 на суму 9600 євро (60% вартості контракту).

Отже, беручи до уваги наведене, а також те, що на виконання вимог Контракту від 22.05.2019р. №7487/25-SE Bus Trade Center Stockholm AB (Швеція) (Продавець) на користь ТОВ «Автобус 365» (Покупець) поставлено лише один з п`яти автобусів, вартість якого становила 3200 євро, суд дійшов висновку, що оплата Товариством позивача, згідно Платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах від 31.05.2019 р. №26, на користь контрагента суми грошових коштів у розмірі 6400 євро, фактично становить 40% вартості обумовленого умовами контракту від 22.05.2019р. №7487/25-SE, товару.

Також, суд критично ставиться до твердження відповідача, що у митній декларації країни відправлення МД №19SEE916ML1L3KA155 від 25.06.2019 р. вартість товару відрізняється від заявленої митної вартості товару (вартість перерахована згідно шведської крони до євро), та відрізняється код товару.

У експортній митній декларації країни відправлення № 19SEE916ML1L3KA155 вартість товару не відрізняється від заявленої митної вартості товару, оскільки оформлення митними органами Швеції здійснюється в грошовій одиниці Швеції - шведській кроні. Зважаючи, що станом на момент оформлення у Швеції пасажирського автобусу офіційний курс шведської крони до євро становив близько 10,6 шведських крон за один євро, відповідно у експортній митній декларації вказано вартість товару у розмірі 34000 шведських крон, що є еквівалентом вартості товару у розмірі 3200 євро, яка відповідає вартості товару, вказаній у п.2 Контракту від 22.05.2019р. №7487/25-SE.

Окрім того, з метою додаткового документального підтвердження митної вартості товару декларантом за кожним митним оформленням контролюючому органу надано відповідний звіт ФОП ОСОБА_2 про визначення ринкової вартості КТЗ MAN А 21 LIONSCITY, (VIN) НОМЕР_1 , відповідно до якого вартість одного пасажирського автобусу за контрактом становила суму у розмірі 3200 євро.

Таким чином, вказана у експортній митній декларації №19SEE916ML1L3KA155 вартість товару у розмірі 34000 шведських крон є еквівалентом вартості товару у розмірі 3200 євро.

Також, код товару в експортній декларації вказується експортером ТОВ «АВТОБУС 365» у МД №UA500060/2019/030323 вказано код товару , вірність визначення якого підтверджено Звітом суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 про визначення ринкової вартості КТЗ MAN А 21 LIONSCITY, (VIN) НОМЕР_1 , 2005 р.в від 28.09.2019 р.

Судом не приймаються твердження, викладені Одеською митницею ДФС в оскаржуваному Рішенні про коригування митної вартості товарів UА500060/2019/000155/1 від 30 вересня 2019 року щодо того, що наданий експертом звіт про визначення ринкової вартості №5/2 від 26.09.2019 р. не містить всіх необхідних визначальних характеристик для розрахунку вартості ТЗ (пробіг), оскільки судом встановлено, що в розділі «Ідентифікація дорожнього транспортного засобу» Звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 про визначення ринкової вартості КТЗ MAN А 21 LIONSCITY, (VIN) НОМЕР_1 , 2005 р.в. від 26.09.2019 р. зазначено інформацію щодо показників одометра - 810492 км.

Окрім того, суд вважає необхідним зауважити наступне.

Встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16

Посилання Одеської митниці ДФС в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта усіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Верховний Суд у Постанові від 24.09.2019 року у справі № 807/1131/13-а зазначив:

«Суд касаційної інстанції має підстави вважати, що аналіз наведених статей свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару належить позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. У розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбiжностi, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника».

Крім того, у спірному рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій МД від 05.06.2019 року №№ UА500060/2019/016501, UА500060/2019/016502, UА500060/2019/016503, які була взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів не навів жодних пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичного або подібного (аналогічного) товару.

З митної декларації від 05.06.2019 року № UА500060/2019/016501 (яку застосовано відповідачем при здійсненні коригування), вбачається, що товаром є - Автобус марки MAN, модель NL273 LPG, модельний рік виготовлення 2008, (VIN) НОМЕР_7 . Код товару .

З митної декларації від 05.06.2019 року № UА500060/2019/016502 (яку застосовано відповідачем при здійсненні коригування), вбачається, що товаром є - Автобус марки MAN, модель NL273 LPG, модельний рік виготовлення 2008, (VIN) НОМЕР_8 . Код товару .

З митної декларації від 05.06.2019 року № UА500060/2019/016503 (яку застосовано відповідачем при здійсненні коригування), вбачається, що товаром є - Автобус марки MAN, модель NL273 LPG, модельний рік виготовлення 2008, (VIN) НОМЕР_6 . Код товару .

Тобто, автобус марки MAN А21 LIONSCITY, номер кузова (VIN) - НОМЕР_1 , що ввозився позивачем за МД UA500060/2019/030323 - 2005 року виготовлення, в той час як коригування митної вартості товару здійснено відповідачем за аналогічними Автобус марки MAN, проте іншої моделі та 2008 року випуску.

«Суд виходить з того, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Суд зазначає, що в силу частини другої статті 55 Митного кодексу України та вимог наказу Міністерства фінансів України №598 від 24 травня 2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.»

Зазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21.12.2018 року у справі №815/1670/17.

Також, Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 року по справі №160/9473/19 дійшов наступного висновку:

«Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 7 травня 2020 у справі № 826/10527/17, у постанові від 9 червня 2020 року у справі №1.380.2019.002044…..

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Верховний Суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Серед критеріїв /принципів/, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. У спорах про оскарження акта індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, який стосується прав та обов`язків особи, суд при вирішенні справи має надати повну та об`єктивну правову оцінку такому акту».

Відповідно до ст. 6 КАС України (в редакції, що набрала чинності з 15 грудня 2017 року) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі Суомінен проти Фінляндії Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії і Тошкуце та інші проти Румунії) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (Онер`їлдіз проти Туреччини).

Згідно з положеннями статті 318 Митного кодексу України, митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що надані декларантом позивача - ТОВ «АВТОБУС 365» до контролюючого органу з метою підтвердження митної вартості товару, документи, містять необхідну інформацію про товар, та його ціну. Натомість, суб`єктом владних повноважень належним чином не доведено, що подані декларантом позивача - ТОВ «АВТОБУС 365» документи для визначення митної вартості товару свідчать, що митна вартість товару занижена, як і не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною договору, та необхідність застосування резервного методу визначення митної вартості товару.

Частиною 2 ст. 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підтвердження наданих послуг ТОВ «АВТОБУС 365» надано до суду:

Договір про надання правової допомоги №23-1 від 01.02.2020 року;

Додаток до Договору №23-1 від 01.02.2020 року (Замовлення на надання правової допомоги від 17.06.2020);

Розрахунок гонорару за надання правової допомоги від 17.06.2020 року (Додаток до Договору);

Додаткова угода від 26.03.2020 року до Договору №23-1 від 01.02.2020 року;

Рахунок на оплату №457 від 20.03.2020 року на загальну суму 10000 грн.;

Платіжне доручення №00082650 від 14.07.2020 року на загальну суму 5000, 00 грн.

Відповідно до наявного у матеріалах справи Розрахунку гонорару за надання правової допомоги від 17.06.2020 р., на виконання умов п.5.2 Договору №23-1 про надання правової допомоги від 01 лютого 2020 року, ТОВ «АВТОБУС 365» зобов`язується сплатити Адвокатському об`єднанню «МІТРАКС ЮГ» гонорар у розмірі 10000 грн., з яких надання усних та письмових консультацій, висновків, дослідження актуальної судової практики, підготовка правової позиції з питання стосовно справи №420/5148/20 - 2500 грн.; збирання доказів для подання заяв по суті справи, заяв та клопотань з процесуальних питань, здійснення запитів для отримання відповідних доказів стосовно справи №420/5148/20 - 2500 грн.; складання та подання: заяв по суті справи, заяв та клопотань з процесуальних питань, відповіді на відзив, апеляційної скарги, відповіді на апеляційну скаргу, заперечень, заяв та будь-яких інших процесуальних документів передбачених КАС України, необхідних для здійснення захисту інтересів Замовника та ознайомлення з матеріалами справи, збирання та витребування доказів стосовно справи №420/5148/20 - 2500 грн.; представництво інтересів Замовника в Одеському окружному адміністративному суді, П`ятому апеляційному адміністративному суді стосовно справи №420/5148/20 - 2500 грн.

Судом встановлено, що Адвокатським об`єднанням «МІТРАКС ЮГ» виставлено ТОВ «АВТОБУС 365» Рахунок на оплату №457 від 20.03.2020 р., згідно якого за надання правової допомоги по справі №420/5148/20 за Договором про надання правової допомоги №23-1 від 01 лютого 2020 року, ТОВ «АВТОБУС 365» повинно сплатити грошові кошти в сумі 10000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору про надання правової допомоги №23-1 від 01 лютого 2020 року, з урахуванням Додаткової угоди від 26.03.2020 р., ТОВ «АВТОБУС 365» на користь Адвокатського об`єднання «МІТРАКС ЮГ», за надання правової допомоги по справі №420/5148/20 за Договором про надання правової допомоги №23-1 від 01 лютого 2020 року, сплачено грошові кошти в сумі 5000 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи відповідним платіжним дорученням №00082650 від 14.07.2020 року.

При вирішенні зазначеного питання, суд враховує правову позицію Верховного Суду викладену в додатковій постанові від 19.06.2020 року у справі №826/24815/15:

«В контексті наведеного Верховний Суд звертає увагу на те, що наведені вище положення законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За відсутності клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

В даному випадку відповідачем як суб`єктом владних повноважень клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не заявлялось. Та само суду не було надано жодних доказів та не наведено обставин, які б спростували співмірність розміру судових витрат із обсягом виконаних адвокатом робіт. В свою чергу, як було зазначено вище, за відсутності ініціативи з боку іншої сторони суд не має права встановлювати такі обставини самостійно».

Відповідачем у справі №420/5148/20 клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не надавалось, відтак суд позбавлений права встановлювати співмірність заявлених витрат.

Окрім того, з Додаткової угоди від 26.03.2020 року до Договору №23-1 від 01.02.2020 року вбачається що сторони Договору прийшли до згоди щодо наступного порядку розрахунків: 50% вартості послуг за відповідним замовленням сплачується протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту виставлення Виконавцем відповідного рахунку; 50% вартості послуг за відповідним Замовленням сплачується після набрання законної сили рішенням по справі визначеній у Замовленні.

Також, суд вважає передчасним включення до судових витрат, які підлягають відшкодуванню витрати за складання та подання апеляційної скарги, відповіді на апеляційну скаргу та за представництво інтересів Замовника в П`ятому апеляційному адміністративному суді, оскільки таких витрат можливо і не буде понесено.

Оскільки, фактично підтверджена лише частина (50%) вартості виконаних послуг за відповідним Договором, суд доходить висновку щодо наявності законодавчо передбачених підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОБУС 365» витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 5000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 6 КАСУ, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії», заява №34884/97, п. 30).

З урахуванням як національного законодавства, так і практики ЄСПЛ суд вважає правомірним стягнення з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок державних асигнувань, на користь ТОВ «АВТОБУС 365» суму судового збору за подання адміністративного позову, оскільки вона була фактично сплачена, зарахована на відповідний рахунок і була «неминучою», так як сплата судового збору є умовою для відкриття провадження по справі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов «АВТОБУС 365» до Одеської митниці Держмитслужби, третя особа: Одеська митниця ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування, картки відмови - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № UA500060/2019/000155/1 від 30 вересня 2019 року за митною декларацією UA500060/2019/030323.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Державної фіскальної служби № UA500060/2019/00632.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОБУС 365» за рахунок бюджетних асигнувань, суму судового збору за подання адміністративного позову:

за платіжним дорученням №00078250 від 26.05.2020 року у сумі 4204,00 грн. (чотири тисячі двісті чотири гривні 00 коп.).

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОБУС 365» за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу:

за платіжним дорученням №00082650 від 14.07.2020 року у сумі 5000, 00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОБУС 365, адреса: 67512, Одеська область, Лиманський район, с. Курісове, вул. Старокиївська, буд. 3, електронна пошта: @ukr.net

Одеська митниця Держмитслужби, адреса: 65078, м.Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а, , телефон ,

Одеська митниця ДФС, , 65078, м.Одеса, вул. Гайдара, 21-а, телефон , факс: , електронна адреса:

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.