Справа № 420/2102/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/2102/20
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Турецької І.О.

суддів: Стас Л.В., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУПФ України в Одеській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо невключення при проведенні перерахунку пенсії до складу (розміру) грошового забезпечення з якого призначається (обчислюється) пенсія середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, у тому числі:

надбавку за кваліфікацію, військову службу 1 класу 8%, надбавку за роботу з таємними виробами, носіями, документами 15%, за службу в авіаційних військових частинах, військовослужбовці, що заміщуються наземними авіаційними спеціалістами, забезпечують безпеку польотів 15%, надбавку за особливо важливі завдання 50%, премії 10%. Зменшення з 21 лютого 2018 року основного розміру пенсії за вислугу років з 90 відсотків на 70 відсотків;

- зобов`язати ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії з 01 березня 2019 року з урахуванням розміру посадового окладу станом на 01 березня 2018 року з включенням до складу (розміру) грошового забезпечення з якого призначається (обчислюється) пенсія середньомісячної суми вищезазначених додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90 відсотків грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсії.

Позивач вважає, що має право на перерахунок пенсії з урахуванням зазначених складових, згідно з частиною 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ), в якій зазначено, що пенсії особам, зокрема офіцерського складу, обчислюються з урахуванням, у тому числі, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій, в розмірах установлених законодавством.

Водночас, ГУПФ України в Одеській області, перераховуючи його пенсію, з 01 січня 2018 року, на підставі постанов Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року та №103 від 21 лютого 2018 року, протиправно не включило всі складові грошового забезпечення, які повинні враховуватися при перерахунку пенсії.

Понад те, Пенсійним фондом було зменшено розмір грошового забезпечення з 90% до 70 %, що суперечить діючому законодавству.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 щодо зменшення з 21 лютого 2018 року основного розміру пенсії за вислугу років з 90 відсотків на 70 відсотків.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії з 21 лютого 2018 року ОСОБА_1 з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90 відсотків грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив із того, що встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 відсотків грошового забезпечення не стосується перерахунку вже призначеної пенсії, у зв`язку з чим, має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 90% до 70% грошового забезпечення є протиправними, а отже, позовні вимоги в частині визнання протиправними дії ГУПФ України в Одеській області при проведенні перерахунку пенсії, зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії з 21 лютого 2018 року з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90 відсотків грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, підлягають задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні іншої частини позову, суд першої інстанції зазначив, що Пенсійний фонд діяв у відповідності до чинного законодавства та правомірно не врахував додаткові види грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії позивачу.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ГУПФ України в Одеській області просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким ОСОБА_1 відмовити в позові в повному обсязі.

В апеляційній скарзі скаржник вказує, що діяв відповідно до вимог Закону №2262-ХІІ, зокрема, частини 2 статті 13, яка з 01 травня 2014 року встановлювала, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.

На переконання Пенсійного фонду, права позивача при проведенні йому перерахунку пенсії не були звужені, оскільки перерахунок був проведений на підставі видів грошового забезпечення діючих військовослужбовців і зменшення максимального розміру пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення не зменшило розмір пенсії, яку позивач отримував до перерахунку.

До того ж, ГУПФ України в Одеській області звернуло увагу апеляційного суду на те, що позивач з 10 липня 2016 року по 16 січня 2019 року не отримував пенсію за Законом №2262, оскільки у вказаний період перебував на пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі-Закон №1058), а тому зобов`язання суду першої інстанції щодо перерахунку пенсії з 21 лютого 2018 року є незаконними та винесено з порушенням чинного законодавства.

10 серпня 2020 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив адвоката позивача Хоменко Я.І. на апеляційну скаргу, за яким позивач просить змінити рішення суду першої інстанції в частині дати перерахунку пенсії, зазначивши, що згідно рішення відповідача про перерахунок пенсії від 14 лютого 2019 року ОСОБА_1 пенсія перерахована з 01 березня 2019 року, внаслідок чого саме з вказаної дати відбулося заниження процентного показника з 90% до 70% грошового забезпечення.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

Позивачу - ОСОБА_1 ГУПФ України в Одеській області 26 жовтня 2004 року було призначено пенсію за вислугу років (35 років) в розмірі 90% грошового забезпечення за Законом №2262-ХІІ (пенсійна справа №ЮО104646), що підтверджується перерахунком пенсії станом на 01 липня 2012 року за яким були враховані основні та додаткові види грошового забезпечення (а.с.16).

10 липня 2016 року позивач перейшов на пенсію згідно з Законом України від 09 липня 2003 року №1058 - IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058 - IV)

17 січня 2019 року позивачу поновлено пенсію за вислугу років згідно Закону №2262-ХІІ.

На виконання вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року за №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» позивачу 14 лютого 2019 року було здійснено перерахунок пенсії з 01 березня 2019 року, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсій, в порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України. Однак, позивачу було зменшено основний розмір пенсії за вислугу років з 90 відсотків на 70 відсотків грошового забезпечення (а.с.18)

Окрім того, відповідачем, при формуванні розміру грошового забезпечення, на який нараховується відсоток, було включено лише посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 50%.

Не ввійшли до складових, з яких проводився перерахунок пенсії, складові, що враховувалися при призначенні пенсії, зокрема:

- надбавку за кваліфікацію, військову службу 1 класу 8%;

- надбавку за роботу з таємними виробами, носіями, документами 15%;

- надбавку за службу в авіаційних військових частинах, військовослужбовці, що заміщуються наземними авіаційними спеціалістами, забезпечують безпеку польотів 15%;

- надбавку за особливо важливі завдання 50%;

- премію 10%.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом даного спору, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, є протиправна дія відповідача щодо проведення перерахунку основного розміру пенсії за вислугу років зі зменшенням з 21 лютого 2018 року з 90 на 70 відсотків.

Згідно з ч.2 ст.125 Конституції України Верховний Суд є найвищим судовим органом у системі судів загальної юрисдикції, а ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд повинен забезпечувати сталість та єдність судової практики.

У зв`язку з цим, окрему увагу у Кодексі адміністративного судочинства України зосереджено на створенню механізмів, які забезпечать єдність практики застосування права Верховим Судом. Зокрема, під зразковою адміністративною справою розуміється типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

Законодавець, вводячи такі поняття, як типова та зразкова справи наділяє судові рішення у зразкових справах статусу ознак реального носія об`єктивної інформації та джерела права.

Судом апеляційної інстанції установлено, що 04 лютого 2019 року Верховним Судом у зразковій справі №240/5401/18 (адміністративне провадження №11-198заі19) за подібними правовідносинами було прийнято рішення, яке набрало законної сили, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року, про задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Аналіз судового рішення, що є предметом оскарження, свідчить про те, що суд, відповідно до приписів ч.3 ст.291 КАС України, врахував правові висновки Верховного Суду за результатами розгляду вказаної зразкової справи, за якими внесені зміни до ч.2 ст. 13 Закону №2262 - ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % грошового забезпечення, не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.

Суд найвищої інстанції, розглядаючи спірні правовідносини також зауважив, що застосування показника, встановленого ч.2 ст.13 Закону №2262 - ХІІ до перерахунку пенсії є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів ст.58 Конституції України.

За таких умов, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними дій Пенсійного фонду щодо зменшення основного розміру пенсії з 90% до 70% є законним та обґрунтованим.

Разом з тим, відповідно наявної в матеріалах справи довідки про перерахунок пенсії від 14 лютого 2019 року вбачається, що заниження виплати основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 90 до 70 відсотків грошового забезпечення відбулося з 01 березня 2019 року (а.с.18).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції помилково задоволено позов у вказаній частині з 01 січня 2018 року є обґрунтованими, оскільки, по - перше, в період лютого 2018 р. позивач перебував на іншому виді пенсійного забезпечення, а по - друге, датою проведення перерахунку зі зменшенням позивачу основного розміру пенсії з 90 до 70 відсотків є 01 березня 2019 року.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави для висновку, що в даному випадку позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню лише в частині визнання протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років з 90 на 70 відсотків грошового забезпечення та зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії з 01 березня 2019 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 відсотків сум грошового забезпечення.

Інші доводи ГУПФ України в Одеській області викладені в апеляції колегія суддів відхиляє, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права та суперечать висновкам Верховного Суду, викладених у зразковій справі.

Згідно п. 2 ч. 1ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його часткового скасування.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Згідно ч.6 ст.139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 3 ст.139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, витрати понесені позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом згідно квитанції про сплату №83047 від 11 березня 2020 року у сумі 1681,60 грн. підлягають поверненню ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Одеській області.

Керуючись статтями 311, 315, 317, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо зменшення з 01 березня 2019 року основного розміру пенсії за вислугу років з 90 відсотків на 70 відсотків.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 березня 2019 року з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90 відсотків грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за звернення до суду з позовом у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 08.10.2020 року.