Справа № 640/9923/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9923/19 Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Коротких А.Ю., Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у м. Києві «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» від 08.02.2019 №1567.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що запит контролюючого органу від 17.10.2018 №61856/С/26-15-42-05-27, який виступив підставою для винесення оскаржуваного наказу, не мітить підстав для його направлення позивачу, контролюючим органом не вказано на виявлення конкретних фактів, які свідчать про порушення позивачем податкового законодавства, а також він не містить вичерпного переліку інформації, яка запитується, що, за твердженням позивача, є самостійною підставою для визнання такого наказу необґрунтованим.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва перебуває адміністративна справа №640/18678/19 за позовом ФОП ОСОБА_1 про оскарження податкових повідомлень-рішень. З огляду на встановлені судом обставини даної справи, а саме: реалізацію оскаржуваного наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 08.02.2019 №1567 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» шляхом проведення відповідної перевірки та прийняття за її наслідками податкових повідомлень-рішень, а також з урахуванням висновків Верховного Суду у справі №826/17123/18, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскарження такого наказу не є належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку, а тому заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Крім того, в апеляційній скарзі позивачем заявлено клопотання про здійснення заміни відповідача його правонаступником, а саме змінити Головне управління ДФС у м. Києві на Головне управління ДПС у м. Києві.

Проаналізувавши положення постанов Кабінету Міністрів України № 227 від 06.03.2019, № 537 від 19.06.2019, розпорядження Кабінету Міністрів України № 682-р від 21.08.2019, наказу Державної податкової служби України № 14 від 12.07.2019, керуючись ст. 52 КАС України, колегія суддів вважає клопотання позивача таким, що підлягає задоволенню. З огляду на що, слід замінити сторону відповідача Головне управління ДФС у м. Києві на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з 03.06.1992, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ № 718620 (а.с.13).

На адресу позивача надійшов лист-запит ГУ ДФС у м. Києві від 17.10.2018 №61856/С/26-15-42-05-27 про надання інформації та документального підтвердження (засвідчених підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою) щодо можливого порушення податкового законодавства, а саме невідповідності реалізованих та придбаних товарів (накладних/отриманих послуг), з метою перевірки правильності відображення платником податків ОСОБА_1 в податкових деклараціях платника з 01.01.2016 по 31.09.2018 фінансових показників та на підставі п.п.20.1.6 п.20.1 ст.20, пп.73.3 ст.73 Податкового кодексу України. Також цим запитом контролюючий орган попередив платника податків, що ненадання зазначених пояснень та документального підтвердження є підставою для проведення позапланової виїзної документальної перевірки відповідно до вимог ст.78 ПК України (а.с.14-15).

Листом від 29.10.2018 ОСОБА_1 повідомив ГУ ДФС у м. Києві, що 29.08.2019 заступником начальника 5-го слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві Бовкуном В.А. в межах здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000051 від 02.07.2018, на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва Демчина Т.Ю. від 21.08.2018 було проведено обшук за місцем фактичного здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 . Позивач зазначив, що під час проведеного обшуку органом досудового розслідування було, крім іншого, вилучено всю фінансово-господарську, бухгалтерську і податкову документацію ФОП ОСОБА_1 (а.с.16).

08.02.2019 ГУ ДФС у м. Києві прийнято наказ № 1567 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 на підставі пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України, ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» з 19.02.2019 тривалістю 5 днів по дату завершення перевірки з метою перевірки дотримання вимог податкового, валютного чи іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2017. Підстава: записка управління контрольно-перевірочних робіт фізичних осіб від 06.02.2019 № 804/26-15-42-05-29 (а.с.18).

Відповідачем складено повідомлення про проведення позапланової документальної перевірки від 11.02.2019 № 13275/С/26-15-42-05-28 (а.с.17).

Отримавши оскаржуваний наказ від 08.02.2019, позивач направив заяву-повідомлення про втрату документації на адресу ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві, пов`язаної з підприємницькою діяльністю (отримано 14.02.2019). Позивач повідомив, що виявив втрату переважної більшості документів щодо господарської діяльності 2015, 2016, 2017 та 2018 років через низку обставин (а.с.19).

Окрім того, позивачем направлено листа, що отриманий відповідачем 15.02.2019, у якому зазначено, що позивачем у відповідь на запит від 17.10.2018 № 61856/С/26-15-42-05-27 надані письмові пояснення та їх документальні підтвердження, водночас, у запиті не було зазначено порушення ОСОБА_1 законодавства, як того вимагає закон. З огляду на зазначене, позивач вказав, що підстави для здійснення документальної перевірки, описані в п. 78.1.1 ПК України відсутні. Позивач також просив відтермінувати перевірку до дати відновлення документів в межах визначених законодавством строків (до 90 днів) (а.с.20-21).

20.02.2019 ГУ ДФС у м. Києві прийнято наказ № 2266 про перенесення терміну перевірки ОСОБА_1 до дати відновлення та надання документів у межах термінів, визначених п.44.5 ст.44 ПК України. Підставою зазначено доповідну записку управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб від 18.02.2019 № 1132/26-15-42-05-29 (а.с.22).

Листом від 15.05.2019 № 60795/С/26-15-42-05-28 ГУ ДФС у м. Києві повідомило позивача про необхідність 17.05.2019 надати усі наявні документи щодо отримання доходів, сплачених податків за перевіряємий період (а.с.23).

Позивач у листі від 20.05.2019 до ГУ ДФС у м. Києві зазначив, що у запиті та наказі про перевірку не зазначено конкретні питання, необхідність перевірки яких стала підставою для призначення перевірки та повідомив, що необхідні для перевірки документи вилучено в результаті обшуку (а.с.24-26).

Листом від 24.05.2019 № 64269/С/26-15-42-05-28 ГУ ДФС у м. Києві повідомило позивача, що граничний термін щодо забезпечення відновлення та надання контролюючому органу документів сплинув 17.05.2019. Також зазначено, що 5 СВРКП СУФР ГУ ДФС у м. Києві надано матеріали кримінального провадження № 000051 разом з вилученими документами для проведення документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 (а.с.27-28).

У відповідь на лист від 24.05.2019 № 64269/С/26-15-42-05-28 позивач у листі від 27.05.2019 зазначив, що оскільки вилучені документи і комп`ютери йому повернуто не було, він позбавлений можливості відновити документи у повному обсязі, що унеможливлює реалізацію права на надання необхідних документів і пояснень при проведенні перевірки (а.с.29-30).

Вважаючи наказ Головного управління ДФС у м. Києві «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» від 08.02.2019 №1567 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

З метою захисту своїх прав позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд зазначає наступне.

У відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України (тут і далі в редакції, чинній на момент прийняття запиту та оскаржуваного наказу) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначено підстави для здійснення документальної позапланової перевірки, зокрема отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Тобто, наявність податкової інформації про порушення платником податків податкового законодавства є підставою для призначення податкової перевірки, якщо платник податків не спростує виявлені порушення шляхом надання відповіді на письмовий запит контролюючого органу.

З аналізу вище викладеного вбачається, що виявлені податковим органом факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями платником податків та документальними підтвердженнями на письмовий запит контролюючого органу.

Отже, лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема, документальних позапланових невиїзних, може бути належною підставою для прийняття керівником податкового органу наказу про проведення перевірки.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 807/1349/13-а (адміністративне провадження №К/9901/3891/18).

Правовідносини з приводу підстав та організації направлення запиту контролюючим органом і надання на нього відповіді платником податків регулюються пунктом 73.3 статті 73 ПК України.

Відповідно до пункту 73.3 статті 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 73.3 статті 73 ПК України, у разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Таким чином, як запит про надання інформації, так і наказ про проведення позапланової документальної податкової перевірки відповідають ознакам індивідуального акту, що є предметом оцінки суду при вирішенні публічно-правового спору.

Правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

З листа-запиту ГУ ДФС у м. Києві від 17.10.2018 №61856/С/26-15-42-05-27 «Про отримання інформації та документального підтвердження» судом встановлено, що останній відправлено відповідачем відповідно до п.п.20.1.6 п.20.1 ст.20, пп.73.3 ст.73 Податкового кодексу України «у зв`язку з отриманням інформації, щодо можливого порушення податкового законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи, а саме не відповідність реалізованих та придбаних товарів (накладних/отриманих послуг), з метою перевірки правильності відображення платником податків ОСОБА_1 в податкових деклараціях платника з 01.01.2016 по 31.09.2018 фінансових показників».

При цьому жодних відомостей щодо отриманої контролюючим органом інформації про можливе порушення законодавства ФОП ОСОБА_1 відповідачем не зазначено та не надано.

З системного аналізу п.73.3 ст.73 та п.п.78.1.1 п.78.1. ст.78 ПК України вбачається, що письмовий запит контролюючого органу обов`язково має містити зазначення інформації про порушення платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Суд наголошує, що зазначення таких порушень не може обмежуватись лише посиланням на норму податкового законодавства, зокрема, пп.20.1.2. п.20.1 ст.20 та п.73.3. ст.73 ПК України, оскільки запит має містити конкретні підстави, тобто, чітко окреслені обставини, які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства. У разі відсутності відповідних підстав, платник податків не має об`єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження, оскільки не повідомлений про предмет та характер виявлених порушень, що, в свою чергу, у будь-якому разі призводить до прийняття наказу про проведення позапланової перевірки.

Аналогічний висновок щодо зазначення підстав направлення запиту на отримання інформації висловлено у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №820/768/18 (адміністративне провадження № К/9901/57407/18) та від 19.03.2019 у справі №803/1542/16 (адміністративне провадження № К/9901/35538/18).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що запит ГУ ДФС у м. Києві від 17.10.2018 №61856/С/26-15-42-05-27 «Про отримання інформації та документального підтвердження» не містив конкретних обґрунтувань в аспекті отриманої інформації щодо порушення позивачем податкового законодавства, що вказує на порушення відповідачем вимог п. 73.3. ПК України та невідповідність вимогам п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України.

У відповідності п.73.3 ст.73 ПК України, у разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Згідно з п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до п.78.4 ст.78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Як вбачається з тексту наказу ГУ ДФС у м. Києві № 1567 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 , останній прийнято на підставі пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.79.2 ст.79 ПК України, ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» податкові органи мають право, зокрема, проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки. Документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Судом апеляційної інстанції звернута увага на те, що підставою в оскаржуваному наказі зазначено «доповідну записку управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб від 06.02.2019 № 804/26-15-42-05-29», однак таке посилання податкового органу є необґрунтованим, оскільки доповідна записка, в силу вимог податкового законодавства, не є підставою для проведення перевірки.

Таким чином, аналізуючи оскаржуваний наказ на предмет наявності підстав та обґрунтованості їх прийняття, суд відмічає, що підставою для прийняття наказу про проведення перевірки є виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, якщо наданими поясненнями та документальними підтвердженнями не усунуто сумніви контролюючого органу. Водночас, відсутність таких відомостей вказує на протиправність прийняття контролюючим органом відповідних рішень.

Зазначена позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 07.02.2019 у справі № 813/2716/17.

Враховуючи викладене, відповідачем не обґрунтовано належним чином і доведено у встановленому законом порядку наявність обставин реального або можливого порушення платником податків податкового законодавства, що підтверджуються належними доказами, які доведені до відома такого платника, та що вказувало б на наявність підстав для податкового органу для складення відповідного запиту на отримання інформації та, як наслідок, прийняття наказу про проведення позапланової перевірки.

Суд апеляційної інстанції вважає непоґрунтованим посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду у справі №826/17123/18. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №826/17123/18 досліджувала питання правової можливості оскарження прийнятого за наслідками проведеної документальної виїзної позапланової перевірки податкового повідомлення- рішення з підстав допущених контролюючим органом процедурних порушень при призначенні та проведенні такої перевірки, зокрема, у разі, якщо допуск перевірки відбувся. Натомість, у справі, що розглядається, судом першої інстанції встановлено, що оскаржувані рішення прийняті за результатом невиїзної позапланової перевірки. Слід зауважити, що у допуск/не допуск позивачем перевірки не міг відбутися, оскільки позапланова документальна перевірка була «невиїзна», тобто проводилася в приміщенні органу державної податкової служби.

Отже, обставини, які досліджені Верховним Судом у справі №826/17123/18, не є аналогічними тим, які розглядаються у цій справі, а тому вирішення спору з врахування висновків Верховного Суду у справі №826/17123/18 є необґрунтованим.

Оцінюючи вищевикладені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що наказ Головного управління ДФС у м. Києві «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 від 08.02.2019 № 1567 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України, суд апеляційної інстанції зазначає, що витрати, понесені позивачем під час розгляду справи, а саме судовий збір сплачений за подання адміністративного позову до суду першої інстанції у розмірі 1921 грн. (платіжне доручення №1727 від 04.06.2019) та судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у розмір 2881,50 грн. (меморіальний ордер №МВ64059198 від 27.07.2020), підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у м. Києві «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» від 08.02.2019 №1567.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) гривні 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: