Справа № 826/17744/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Чаку Є.В.,

за участю секретаря - Король Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2020 року про залишення без задоволення заяви про визнання протиправними рішень та дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Казначейської служби України в м. Києві, за участю третьої особи - Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року у справі № 826/17744/18, було визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині відмови у виплаті ОСОБА_1 в повному обсязі нарахованої з 01 січня 2018 року пенсії протиправною та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити йому різницю між виплаченою з 01 січня 2018 року та перерахованою пенсією та у подальшому виплачувати перераховану пенсію у повному обсязі.

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання протиправними рішень та дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень та дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.08.2019 у справі № 826/17744/18 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, заявник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову про задоволення заяви. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права та неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Скаржник вказує на те, що судом першої інстанції було вирішено тільки одну вимогу з трьох, а тому вимоги щодо встановлення судового контролю та повернення судових витрат за рахунок боржника судом не розглянуто. Скаржник вважає повністю доведеною бездіяльність посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиконання судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від інших учасників справи до суду не надходив.

Під час судового засідання скаржник підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Боржник та третя особа у справі були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, проте явку своїх представників у судове засідання не забезпечили та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 2 ст. 313 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності представника боржника та третьої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржника, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року - змінити, виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Положеннями ч. 4 ст. 317 КАС України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Судом першої інстанції встановлено, що листом від 08 квітня 2020 року № 2600-0312-8/45089 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило ОСОБА_1 про те, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року у справі № 826/17744/18 здійснено перерахунок пенсії, належної йому пенсії у порядку встановленому судовим рішенням. Кошти, нараховані за період з 01 січня 2018 року по 11 листопада 2019 року у сумі 164198,02 грн. будуть виплачені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 22 серпня 2018 року.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що згідно постанови від 22 серпня 2018 року № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Положеннями ч. 2 ст. 14 КАС України також передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1, 4, 5 та 6 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» було установлено спеціальний порядок виконання судових рішень щодо нарахування пенсійних виплат.

Зазначена постанова була чинною на час звернення позивача із заявою про встановлення судового контролю, а також на час її розгляду і вирішення судом першої інстанції.

Згідно з п. 2 вказаної постанови для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Відповідно до п. 1 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 (далі - Порядок) він визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Положеннями п. 3 Порядку передбачено, що боржник (орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення) веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Зазначений Порядок також установлює спеціальний механізм перевірки обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті.

Так, у відповідності до п.п. 5, 6 Порядку для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою. Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Згідно з п. 8 Порядку комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку. У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови. У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Відповідно до абз. 2 п. 9 Порядку рішення оформляються протоколом, у якому за наявності підстав зазначаються пропозиції щодо перерахунку коштів на рахунок боржника. Протокол підписується всіма членами комісії і подається Голові правління Пенсійного фонду України, який не пізніше трьох робочих днів приймає рішення про виділення коштів.

У свою чергу п. 10 Порядку передбачає, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Зазначені норми Порядку вказують на те, що виплата коштів за судовими рішеннями, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування пенсійних виплат, фінансується саме з державного бюджету, а виділення коштів для фактичного проведення виплати здійснюється в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року у справі № 826/17744/18, було визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині відмови у виплаті ОСОБА_1 в повному обсязі нарахованої з 01 січня 2018 року пенсії протиправною та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити йому різницю між виплаченою з 01 січня 2018 року та перерахованою пенсією та у подальшому виплачувати перераховану пенсію у повному обсязі.

На виконання рішення суду від 30 серпня 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснило з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії.

Листом від 08 квітня 2020 року № 2600-0312-8/45089 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило ОСОБА_1 про те, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року у справі №826/17744/18 здійснено перерахунок пенсії у порядку встановленому судовим рішенням.

Одночасно, зазначеним листом ОСОБА_1 повідомлено, що кошти, нараховані за період з 01 січня 2018 року по 11 листопада 2019 року у сумі 164198,02 грн. будуть виплачені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 22 серпня 2018 року.

Враховуючи сукупність дій, які Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вчинило на виконання рішення суду від 30 серпня 2019 року у справі № 826/17744/18 та встановлені Порядком (норми якого були чинними на час розгляду заяви в суді першої інстанції) особливості погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування пенсійних виплат на виконання судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для висновку, що відповідачем допущено бездіяльність при виконанні судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 29 липня 2020 року.

Одночасно колегія суддів вважає необхідним зазначити, що згідно з рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у справі № 640/5248/19 п.п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» були визнані протиправними та нечинними.

Наслідки визнання нормативно-правового акту протиправним та нечинним визначені у ст. 265 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, нормативно-правовий акт, який встановлював окремий порядок виплати заборгованості, що утворилася внаслідок перерахунку пенсії за судовими рішеннями, втратив чинність з 22 липня 2020 року. Незгода із тривалою процедурою виплати пенсії, що була встановлена таким Порядком, стала підставою для звернення до суду із заявою про встановлення судового контролю.

Відтак, на цей час відпали перешкоди для виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві рішення від 30 серпня 2019 року у справі № 826/17744/18 в загальному порядку.

У разі невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві протягом розумного строку судового рішення після втрати чинності Порядком, ОСОБА_1 не позбавлений можливості повторно звернутися до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку ст. 382 КАС України або із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в порядку ст. 383 КАС України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що судом першої інстанції не вирішено всіх вимог заяви, зокрема, щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року у справі № 826/17744/18.

Надаючи оцінку зазначеним доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що судом першої інстанції було встановлено відсутність протиправних дій чи бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на виконання рішення у адміністративній справі № 826/17744/18.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

При цьому встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 0640/3719/18, від 04 березня 2020 року у справі № 539/3406/17, від 11 червня 2020 року у справі № 640/13988/19.

За змістом постанови Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 802/357/17-а звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що доводи скаржника, якими обґрунтовується бездіяльність відповідача та наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є аналогічними, а з матеріалів справи не вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві ухиляється від виконання судового рішення, ОСОБА_1 не довів необхідності встановлення судового контрою за виконанням судового рішення.

Разом з тим, суд першої інстанції за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 не вирішив вимогу щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року у справі № 826/17744/18.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що необхідно змінити ухвалу суду першої інстанції доповнивши резолютивну частину абзацом другим, відповідно до якого заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року у справі № 826/17744/18 залишити без задоволення.

Доводи скаржника про невирішення судом першої інстанції про повернення судових витрат за рахунок боржника колегія суддів відхиляє, оскільки питання встановлення судового контролю є процесуальним питанням, пов`язаним з виконанням рішення в адміністративній справі. Положеннями ст. 139 КАС України не передбачено вирішення питання розподілу судових витрат в зазначеному випадку.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи у частині перевірки виконання рішення від 30 серпня 2019 року у справі № 826/17744/18, однак ухвалив судове рішення без додержання норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2020 року змінити шляхом доповнення її резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2020 року - змінити, доповнивши її резолютивну частину абзацом другим, наступного змісту:

«Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року у справі № 826/17744/18 - залишити без задоволення».

В іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

Є.В. Чаку

Постанова складена у повному обсязі 06 жовтня 2020 року.