Справа № 344/4432/20
Суддя: Ковалюк І. П.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/4432/20
Провадження № 2-а/344/202/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Ковалюк І.П.,

секретаря Караїм Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1927763 від 02.01.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, в якому просить скасувати постанову серії ЕАК № 1927763 від 02.01.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення штрафу у сумі 510,00 грн..

Позов мотивовано тим, що 02.01.2020 року о 00:18 год. поліцейським роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області молодшим лейтенантом поліції Хомином Юрієм Володимировичем стосовно позивача було винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК № 1927763 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Вважає, що дана постанова є незаконною та необгрунтованою, прийнятою із неповним дослідженням всіх обставин у справі. Так, вина у порушенні пункту 17.1 Правил дорожнього руху - відсутня, оскільки виїзд на крайню праву смугу по вулиці Новгородська під час з`їзду із проїзної частини від стоянки біля комплексу «Бастіон» відбувся внаслідок неналежного інформування його як учасника дорожнього руху засобами дорожнього регулювання про те. що крайня права смуга призначена виключно для маршрутних транспортних засобів (тобто, внаслідок неналежної організації дорожнього руху). По-друге, як вже зазначалось вище, спірна ситуація мала місце внаслідок виїзду його автомобіля на вулицю Новгородська із проїзної частини на паркувальному майданчику біля комплексу «Бастіон» (місце згідно фото № 7). Будь-які інші дорожні знаки, які б сповіщали водіїв про виїзд на дорогу із смугою для маршрутних транспортних засобів на цій ділянці дороги - відсутні. Із обставин справи про адміністративне правопорушення вбачається, що його притягнуто до відповідальності за правопорушення, яке об`єктивно неможливо вчинити жодним водієм, котрий здійснює рух по вулиці Новгородська (нині - Гузара) в місті Івано-Франківськ. Тобто, здійснити рух по смузі, якої фактично не існує та порушити вимоги дорожнього знаку, який не встановлений.

Також зазначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, він попросив поліцейського надати йому можливість висловити свої пояснення та зауваження у письмовій формі, що дозволяло б його поясненням бути долученим до матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Однак, отримав відмову від поліцейського, яку він мотивував тим, що під час складення ним постанови надання письмових пояснень не передбачено законодавством. Така відмова поліцейського суперечить законодавству.

Одночасно із позовною заявою позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду. Заяву мотивовано тим, що датою складення і вручення Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК № 1927763 є 02 січня 2020 року. Таким чином, зазначений позов повинен був бути поданий не пізніше 13 січня 2020 року. Однак, вказаний строк звернення до суду із заявленим позовом було пропущено із поважних причин, що пояснюється наступним. 10.01.2020 року він звернувся до Івано-Франківського міського суду із позовною заявою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК № 1927763 від 02.01.2020, де відповідачем було вказано поліцейського роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області молодшого лейтенанта поліції Хомин Юрія Володимировича. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.01.2020 року у справі № 344/403/20 було відкрито провадження в адміністративній справі за його позовом. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.02.2020 року у справі № 344/403/20 відмовлено в задоволенні позову. Однак, Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2020 року в цій справі апеляційну скаргу було задоволено, вищезазначене рішення суду першої інстанції було скасовано, а в задоволенні позову - відмолено. При розгляді даної справи, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що суд першої інстанції залишив поза увагою питання належного відповідача по справі, чим порушив норми процесуального права. Суд апеляційної інстанції звернув увагу, що органом Національної поліції у цій справі є Департамент патрульної поліції, від імені якого, зокрема, поліцейський Хомин Ю.В., уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення. Однак, Департамент патрульної поліції, ані його структурний підрозділ УПП в Івано-Франківській області як суб`єкт владних повноважень, до участі в розгляді даної адміністративної справи, судом першої інстанції залучений не був, а заміну неналежного відповідача судом проведено не було. Колегія суддів роз`яснила позивачу право повторно звернутися з адміністративним позовом до належного відповідача - відповідного органу Національної поліції. А тому просить поновити строк на звернення до суду із вказаним позовом.

На підставі викладеного, просить скасувати постанову серії ЕАК № 1927763 від 02.01.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов з мотивів, викладених в ньому.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, причину неявки суд не повідомили, відзиву не подали.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК № 1927763 від 02 січня 2020 року, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Сітроен Немо, номерний знак НОМЕР_1 , 02.01.2020 року о 00 год. 10 хв. м. Івано-Франківськ, вул. Новгородська, 56, здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних ТЗ, позначену дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1 ПДР.

У зв`язку з чим на нього накладено штраф у розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У відповідності до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22грудня 2010року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ч. 2 ст. 8 Конституції України). Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена ч. 2 ст. 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом ст. 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку). При вирішенні спору суд також виходить із загальних засад недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч. 2 ст. 62 Конституції України).

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 3 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Водночас, п.17.1 ПДР України передбачає, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 «Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів» або 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів крім таксі на цій смузі.

Відповідно до п. 8.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правил дорожнього руху), регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.2-1. Правил дорожнього руху встановлено, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Аналогічні вимоги передбачено й пунктом 10.1.1. Національного стандарту України «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» (ДСТУ 4100:2014), який набрав чинності з 01.07.2015 року. Так, цим пунктом передбачено наступне: Дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх навмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

Дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше ніж 100 м за напрямком руху.

На ділянках доріг, де дорожню розмітку важко побачити (сніг, бруд тощо) або не можна відновити, повинні бути установлені відповідні за змістом дорожні знаки.

Згідно із пунктом 8.5-1. Правил дорожнього руху дорожня розмітка застосовується відповідно до цих Правил і повинна відповідати вимогам національного стандарту. Дорожня розмітка повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки (сніг, бруд тощо) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки.

В даній ситуації, дорожній знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів», що знаходиться на початку вулиці Новгородська (нині - Любомира Гузара), зі сторони перехрестя вулиць Пилипа Орлика - Бельведерська - Фортечний провулок - Новгородська є повністю закритий (затулений) від учасників дорожнього руху іншим дорожнім знаком - 5.35.1 «Пішохідний перехід». Так само, вказаний знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» не можна побачити на відстані не менше ніж 100 м за напрямком руху, прямуючи на в`їзд до вулиці Новгородська у зв`язку із його перебуванням на одному рівні з іншим знаком.

З огляду на це, вказаний дорожній знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» не можна вважати таким, що його добре видно учасникам руху, а його розміщення не дозволяє спрямовувати інформацію учасникам руху, для яких її призначено.

Зазначені обставини підтверджуються фотознімками, долученими до позовної заяви, зокрема фото № 1 та фото № 2.

Те саме стосується горизонтальної дорожньої розмітки на початку вулиці Новгородська (нині - Любомира Гузара), зі сторони перехрестя вулиць Пилипа Орлика - Бельведерська - Фортечний провулок - Новгородська. На ділянці дороги по вул. Новгородська після пішохідного переходу та біля дорожнього знаку 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» наявна нечітка, невидима та заасфальтована дорожня розмітка, а з огляду на неї неможливо сприймати зміст, який вона передає. Учасники дорожнього руху можуть тільки здогадуватися про інформацію, яку вона раніше передавала, а саме по собі зображення на початку дороги - не відповідає вимогам Національного стандарту «Розмітка дорожня. Загальні технічні вимоги. Методи контролювання. Правила застосування» (ДСТУ 2587:2010), який є чинним від 01.04.2011 року.

Зазначена обставина підтверджується фотознімками, долученими до позовної заяви, зокрема фото № 2, фото № 3, фото № 12, фото №16.

З огляду на наведене, можна дійти до висновку, що дорожній знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» та горизонтальна дорожня розмітка на початку вулиці Новгородська (нині - Любомира Гузара), зі сторони перехрестя вулиць Пилипа Орлика - Бельведерська - Фортечний провулок - Новгородська встановлені та нанесені на дорожнє полотно із порушенням вимог чинного законодавства та національних стандартів, що не відповідає вимогам пункту 8.2-1. та пункту 8.5-1. Правил дорожнього руху. Відтак, регулювання дорожнього руху на цій ділянці дороги здійснюється неналежним чином, а інформація яку доносять дані засоби регулювання - не надають можливості водіям прийняти завчасне рішення про обрання потрібної смуги для руху транспортного засобу.

Більше того, з огляду на панорамний фотознімок № 12 (додається до позову), можна стверджувати, що на ділянці дороги по вулиці Новгородська, починаючи від перехрестя вулиць Новгородська (Гузара) - Бельведерська - Пилипа Орилка - Фортечний провулок і до перехрестя вулиць Новгородська (Гузара) - Низова - взагалі відсутні будь-які інші дорожні знаки чи горизонтальна розмітка, які б інформували водіїв про те, що крайня права смуга є смугою виключно для руху маршрутних транспортних засобів.

Так само, ця інформація підтверджується її іншими фотознімками, що додані до позову, зокрема фото № 2, 3, 4, 5, 7, 8, 9.

В силу вимог пункту 10.7.12 ДСТУ 4100:2014, знак 5.11 потрібно повторювати після кожного перехрестя протягом усієї ділянки дороги, де рух маршрутних транспортних засобів організовано відокремленою смугою. Однак, на перехресті вулиць Новгородська (Гузара) - Низова зазначений знак відсутній, що не відповідає вимогам національного стандарту та Схемі організації дорожнього руху на цій вулиці.

Підтверджується фотознімками № 9, № 10, № 11 та Схемою організації дорожнього руху по вул. Новгородська в м. Івано-Франківськ.

Також, як вбачається із долучених позивачем доказів, а саме Запиту на отримання публічної інформації від 03.03.2020 року, позивач звернувся до Департаменту патрульної поліції з проханням надати роз`яснення щодо правомірності поведінки водія при виконанні повороту праворуч, здійснюючи виїзд на дорогу з одностороннім рухом в ситуації, що описана мною в позовній заяві та зображена на фотознімку № 7 (доданий до позову). Було поставлене запитання: чи повинен водій в ситуації, що зображена на фото, здійснюючи виїзд на дорогу з одностороннім рухом та поворот праворуч, рухатися ближче до правого краю проїзної частини (здійснювати рух по правій крайній смузі) як те передбачено пунктом 10.5. Правил дорожнього руху?

У відповідь на запит Департамент патрульної поліції листом від 02.04.2020 № 200зі/1/41/27/02-2020, надав відповідь, що в описаній ситуації водій легкового автомобіля повинен дотримуватися вимог пунктів 10.4 та 10.5 Правил дорожнього руху (тобто, рухатися ближче до правого краю проїзної частини).

Із вказаного вбачається, що позивач здійснював виїзд із паркувального майданчику із дотриманням Правил дорожнього руху України.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху (п. 25 Постанови Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №127/12081/17). Так само, Касаційний адміністративний суд Верховного Суду у своїй Постанові від 14.08.2019 року у справі № 199/8466/16 дійшов до висновку, що розташування дорожнього знаку 5.11 з порушенням Національного стандарту України ДСТУ 4100-2014 не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності особи за ч. З

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. ч. 2, 3ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України, Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Беручи до уваги досліджені в судовому засіданні докази, в діях позивача відсутні подія і склад правопорушення, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Керуючись статтями 19, 55 Конституції України; Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух»; ст.ст. 122 ч.3, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 5, 7, 9, 72, 77, 90, 229, 241-246, 250, 251, 255, 257, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1927763 від 02.01.2020 року, - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1927763 від 02.01.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 122 КУпАП, та провадження закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя Ковалюк І.П.