Справа № 580/269/20
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року справа № 580/269/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кульчицького С.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Салабай М.В.,

позивача ОСОБА_1 - особисто,

представника позивача - Давигори С.А. - за ордером

представника Черкаського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Бихало В.М. - за посадою,

представника управління Державної міграційної служби України в Черкаській області - Чижика В.І. - за посадою,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Черкаського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 (далі - позивач) ІНФОРМАЦІЯ_1 з позовом до Черкаського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області (далі - відповідач 1), управління Державної міграційної служби України в Черкаській області (далі - відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Черкаського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області у видачі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорту громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ;

- зобов`язати Черкаський районний відділ управління Державної міграційної служби України в Черкаській області оформити та видати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 26.12.2019 ОСОБА_3 разом ОСОБА_4 як законним представником звернулись до Черкаського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області з заявою щодо оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року. Проте відповідач листом №7130-1063/7130.1-19 від 28.12.2019 відмовив у видачі її неповнолітньому сину паспорта громадянина України зразка 1994 року та повідомив, що видача документу, що посвідчує особу неможлива без обробки персональних даних. Позивачка вважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує права її неповнолітнього сина ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 24.01.2020 відкрито спрощене провадження у справі за даним позовом, без повідомлення учасників справи.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач 1 подав до суду 13.03.2020 відзив, в якому зазначив, що ОСОБА_2 16 років виповнилося лише ІНФОРМАЦІЯ_2 , а паспорт громадянина України у формі книжечки може бути виданий особі, яка досягла 16-річного віку. Оскільки позивач та її син ОСОБА_2 звернулись із заявою у довільній формі, їх заяву розглянуто відповідачем 1 відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та надано відповідні роз`яснення щодо оформлення паспорта громадянина України. З огляду на зазначене, відповідач 1 вважає, що у ОСОБА_2 відсутнє порушене право чи законний інтерес. Щодо релігійних переконань відповідач 1 зазначив, що переконання особи, належність до окремих соціальних груп не можуть бути законною підставою для увільнення від своїх обов`язків перед державою або відмови від виконання законів. Відповідача й вказує також на те, що посилання позивачки на постанову Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17 не є актом індивідуальної дії та стосується особи конкретно визначеної вказаною постановою, тому заявлені вимоги вважає безпідстаними.

Ухвалою від 13.03.2020 залучено до участі у справі № 580/269/20 у якості другого відповідача - управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, постановлено розгляд даної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач 2 подав до суду 10.09.2020 відзив, в якому зазначив, що подана заява ОСОБА_2 та його матір`ю за своєю суттю і формою не є підставою для оформлення будь-якого паспорта, у тому числі паспорта громадянина України зразка 1994 року, оскільки для цього необхідно звернутись із заявою встановленого зразка з долученням визначеного переліку документів та при досягненні відповідного віку. Відповідач 2 також вказує на те, що згідно з ч. 7 Закону № 5492-VI уповноважений суб`єкт має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі якщо за видачею документа звернувся заявник, який не досяг 16-річного віку. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , громадянин ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не досяг вказаного віку в момент звернення ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

У судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 11 год. 00 хв. 29.09.2020, з`явилися представники сторін.

Позивачка та представник позивача просили позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача 1 просила у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача 2 просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.03.20204 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_1 .

26.12.2019 ОСОБА_2 та його законний представник ОСОБА_1 звернулась до Черкаського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області із заявою, в якій просили оформити паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки, форма якої не заборонена діючим законодавством України, а не у формі пластикової картки типу ID, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та видати його ОСОБА_2 . Проставити в паспорті відмітку реєстрації місця проживання. Провести реєстрацію громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи. До заяви додані: дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см для оформлення бланку паспорту та копія свідоцтва про народження, додаток 13, додаток 10, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, копія паспорта мами.

Відповідач листом №7130-1063/7130.1-19 від 28.12.2019 відмовив у видачі ОСОБА_2 паспорта у формі книжечки зразка 1994 року.

Вважаючи відмову у видачі паспорта у формі книжечки протиправною, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Статтею 5 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 №2235-III (далі - Закон №2235-III) визначено, що документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 №5492-VI (далі - Закон №5492-VI) визначені правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5, 6 статті 14 Закону №5492-VI, форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів. Відцифрований образ обличчя особи в документах у формі книжечки розміщується на сторінці даних і виконується за технологією лазерного гравіювання та дублюється в центрі сторінки даних за технологією лазерної перфорації.

Приписами частини 1 статті 13 Закону №5492-VI визначено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення зокрема, поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, до яких відноситься паспорт громадянина України.

Згідно з частиною 3 статті 13 Закону №5492-VI паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.

Водночас частиною 4 статті 13 Закону №5492-VI особам гарантується право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Таке право реалізується шляхом подання заяви відповідному уповноваженому суб`єкту про внесення або відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Таким чином, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.

Частинами 2 - 4 статті 21 Закону №5492-VI визначено, що кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Паспорт громадянина України оформляється особам, які не досягли вісімнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли вісімнадцятирічного віку, - на кожні 10 років. Паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України здійснюються розпорядником Реєстру або уповноваженими суб`єктами, передбаченими пунктом 4 частини 1 статті 2 цього Закону (частина 5 статті 21 Закону №5492-VI).

При цьому, згідно з абзацом 2 частини 2 статті 21 Закону №5492-VI оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок № 302).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302 запроваджено із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру з 1 січня 2016 року оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII.

Згідно з пунктами 2-3 Порядку № 302 паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються, зокрема, особі, яка досягла 14-річного віку на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Водночас, позивачка звертаючись до відповідача із заявою, просила видати її неповнолітньому сину ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ.

Оскільки позивач просила видати її неповнолітній дитині паспорт у формі книжечки, суд застосовує норми постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ "Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон" (далі - Положення № 2503-ХІІ).

Згідно з пунктом 1 Положення № 2503-ХІІ паспорт громадянина України є документом, посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до пункту 3 Положення №2503-XII, бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88х125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта (пункт 5 Положення № 2503-XII).

Пунктом 2 Положення № 2503-ХІІ визначено, що паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства після досягнення 16-річного віку.

Крім того, відповідно до пункту 13 Положенням № 2503-ХІІ для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що право на оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ виникає у особи після досягнення нею 16-річного віку, за умови особистого звернення з відповідною заявою за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України.

Судом встановлено та підтверджено наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження неповнолітнього ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , що станом як на день звернення до відповідача із заявою (26.12.2019) про видачу йому паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ, так і на день звернення з позовом до суду (20.01.2020), ОСОБА_2 не досяг 16-го віку, та досяг його лише ІНФОРМАЦІЯ_2.

Натомість Положенням №2503-ХІІ визначено, що паспорт громадянина України у формі книжечки видається кожному громадянинові України після досягнення 16-річного віку.

З огляду викладене вище, суд висновує, що звернення до відповідача 1 щодо видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ було передчасним, а тому у Черкаського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області станом на 26.12.2019 не було законних підстав для видачі такого паспорта.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає, що положення певного акту впливають на його правове становище.

Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи дійсно щодо особи має місце факт порушення права, свободи чи інтересу, та це право, свобода або інтерес порушені відповідачем.

При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Вказані правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №820/3327/16.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд висновує, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат здійснюється у порядку визначеному статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволення позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Черкаського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Судовий збір належить компенсувати за рахунок коштів, передбачених бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08.10.2020.

Суддя С.О. Кульчицький