Справа № 521/8617/20
Суддя: Тополева Ю. В.
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №521/8617/20
Провадження №2-а/521/146/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Черненко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, за участі третьої особи: поліцейського Управління патрульної поліції в Миколаївській області сержанта поліції Новосьолової Лілії Василівни про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, за участі третьої особи: поліцейського Управління патрульної поліції в Миколаївській області сержанта поліції Новосьолової Лілії Василівни про скасування постанови, посилаючись на те, що 19 травня 2020 року сержантом поліції Новосьоловою Л.В. відносно нього була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху Серії ДПО № 567277 про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Відповідно до вказаної постанови, позивач рухався зі швидкістю 84 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 34 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Позивач вважає, що постанова складена безпідставно та з істотними порушеннями його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. Зазначив, що відповідач не мав права використовувати прилад TruCam із функцією фото- та відео фіксації у ручному режимі. Крім того постанову винесено «на місці вчинення правопорушення», а не «за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення», чим було порушено його права, передбачені КУпАП.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подавав.

25 червня 2020 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому просив розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача. У відзиві на позовну заяву просив у задоволенні позову відмовити. Вказав, що оскаржувана постанова винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством, доводи позивача безпідставні та необґрунтовані. Крім того, надав фото та відео докази з місці вчинення правопорушення.

Третя особа - поліцейський Управління патрульної поліції в Миколаївській області сержант поліції Новосьолова Л.В. у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не подавала.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

Постановою Серії ДПО № 567277 від 19 травня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, складеної сержантом поліції Новосьоловою Л.В., притягнуто ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п.1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 19 травня 2020 року о 16:22 годин в м. Миколаїв по вул. Весилинівська, в районі буд. 55 А, керуючи транспортним засобом Toyota Rav 4, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 84 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 34 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

На підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем надано фото та відео з лазерного вимірювача швидкості TruCam із зображенням Toyota Rav 4, д.н.з. НОМЕР_1 , та зазначенням швидкості 84 км/год. при максимально дозволеній - 50 км/год, також надано диск із відеозаписом з нагрудного відеореєстратора.

При цьому, суд враховує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженимнаказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Єдиною визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки.

Зазначені в позовній заяві обставини щодо не доведення вини та безпідставності притягнення до адміністративної відповідальності, що факт вчинення правопорушення інспектором поліції не був зафіксований в автоматичному режимі, постанову було винесено без розгляду адміністративної справи на місці зупинки транспортного засобу з порушенням права позивача на правову допомогу спростовуються наданим відповідачем до клопотання диском із відеозаписом з камер нагрудного реєстратора поліцейського, на якому відображено події зупинки транспортного засобу позивача та розгляд справи про адміністративне правопорушення, який було досліджено судом.

З наданого відеозапису вбачається, що поліцейський належним чином представився та довів водію суть вчиненні ним правопорушення, надав позивачу на його вимогу документи на прилад вимірювання швидкості руху TruCam, ознайомив його з відеозаписом правопорушення на зазначеному приладі, після чого ознайомив з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України. Також встановлено, що від позивача, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, жодних клопотань не надходило.

Таким чином, суд вважає, що інспектором поліції була надана можливість позивачу скористатися усіма правами. Наведене вказує на безпідставність тверджень позивача про порушення поліцейським, яким складено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення, прав позивача як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що працівником поліції при виявлені правопорушення, фіксації правопорушення, формуванні доказової бази (матеріалів справи), розгляді справи про адміністративне правопорушення дотримано вимоги КУпАП, оскільки вчинення правопорушення підтверджено належними та допустимими доказами, а сама справа розглянута на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Щодо доводів позивача стосовно місця розгляду справи суд зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року було внесено зміни до норм КУпАП, зокрема, ч. 2 ст. 258 КУпАП було доповнено наступним змістом: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису)». За змістом ст. 222 КУпАП розгляд справ за ч.ч. 1, 2, 3, ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції органів національної поліції. Ч. 4 ст. 258 КУпАП вказує, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Згідно ч.5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

П. 2.3 Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року визначає, що прелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Враховуючи зміни, які були внесені до ч. 2 ст. 285 КУпАП, то такий перелік, викладений в ч. 1 ст. 285 КУпАП доповнено правопорушеннями, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції наведений ч. 1 ст. 222 КУпАП. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні - без складання відповідного протоколу.

Враховуючи викладене вище, доводи позивача стосовно невірного місця розгляду справи є безпідставними

Щодо доводів позивача стосовно фіксації правопорушення за допомогою приладу TruCam в ручному режимі, відповідно до листа «Мінекономрозвитку» від 01 жовтня 2019 року №22-38/49 вбачається, що лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тому твердження позивача стосовно порушення інспектором ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» при вимірі швидкості руху транспортного засобу є помилковими.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази, надані відповідачем, в повній мірі підтверджують вчинення позивачем адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, тому оскаржувана постанова прийнята за наявності достатніх для цього підстав.

Суд вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Приймаючи до уваги зазначені вище обставини, суд встановив відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем правомірно накладено адміністративне стягнення в межах санкції зазначеної норми КУпАП.

Керуючись ст. ст.2,5-10, 72-77,242-246,257, 268-272, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, за участі третьої особи: поліцейського Управління патрульної поліції в Миколаївській області сержанта поліції Новосьолової Лілії Василівни про скасування постанови - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В. Тополева