Справа № 160/4539/20
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2020 року Справа № 160/4539/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОТЕЙ АС» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
22.04.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОТЕЙ АС» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОТЕЙ АС» та відкрито провадження в адміністративній справі №160/4539/20, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами з 28.05.2020 року у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
05 червня 2020 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем було викладено позицію аналогічну заявленій ним в позовній заяві та додатково зазначено, що стосовно невідповідності дати укладання наданого до перевірки копії договору підряду на виконання робіт №30/03-16 від 30.03.2016р., укладеного між ТОВ «ХОТЕЙ АС» та ТОВ «Інтех К», то дійсно при розробці проекту договору та його реєстрації співробітником ТОВ «ХОТЕЙ АС» допущено описку, внаслідок чого на одному з примірників зазначено невірну дату та номер договору, проте про допущену помилку стало відомо лише після того, як контролюючий орган відобразив це у акті перевірки, також з цього приводу було проведено службову перевірку та притягнуто винних до відповідальності. Вірна дата та номер договору є №12/08-16 від 12.08.2016р., про що також свідчить копія виписки з особового рахунку позивача від 18.08.2016р. Стосовно неможливості виконання робіт ТОВ «Інтех К» та ненадання до перевірки наказів ТОВ «Інтех К» на відповідальних осіб за охорону праці, електробезпеку, пожежну безпеку та інше, так як проводилась невиїзна перевірка ТОВ «ХОТЕЙ АС» то підприємством надавались лише бухгалтерські документи та договори, а в запиті контролюючого органу не йшлося про необхідність надання цих наказів. Крім того, 25.05.2020р. отримано відповідь ТОВ «ДІНКАРД» (колишня назва ТОВ «Інтех К») та копії документів стосовно проведеної господарської операції. Окремо позивачем зазначено, що перевірки господарської діяльності підприємства не проводилось, відповідачем не досліджувалися питання виконання робіт на замовлення ТОВ «ХОТЕЙ АС» по реконструкції споруди на об`єкті «Яйцесклад» за адресою: вул. Радянська, с. Магдалинівка, Дніпропетровська область, тому висновки відповідача про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «ДІНКАРД» (колишня назва ТОВ «Інтех К») є безпідставними та необґрунтованими.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року вирішено перейти до розгляду адміністративної справи №160/4539/20 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОТЕЙ АС» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за правилами загального позовного провадження, а також призначено підготовче судове засідання на 28 липня 2020 року об 11:00 год.
Позивач в підготовче судове засідання 28 липня 2020 року не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, проте 28.07.2020 року до канцелярії суду від нього надійшло клопотання, в якому останній просив продовжити підготовче провадження та розглянути це клопотання в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в підготовче судове засідання 28 липня 2020 року також не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, проте 27.07.2020 року до канцелярії суду від нього надійшло клопотання, в якому останній просив відкласти підготовче судове засідання у зв`язку із оголошенням загальнодержавного карантину, з урахуванням положень Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 року та Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211 «Про запобіганню поширенню на території України коронавірусу COVID-19» та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500 «Про внесення змін до деяких актів».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі №160/4539/20 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОТЕЙ АС» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень до 08 вересня 2020 року.
Наступне підготовче судове засідання призначено на 08 вересня 2020 року о 10:30год.
Представник позивача в підготовче судове засідання 08 вересня 2020 року не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, проте 08.09.2020 року до канцелярії суду від нього надійшла заява, в якій останній просив провести підготовче судове засідання в порядку письмового провадження та розпочати розгляд справи по суті у наступному судовому засіданні.
Представник відповідача в підготовче судове засідання 08 вересня 2020 року також не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, проте 08.09.2020 року до канцелярії суду від нього надійшла заява, в якій останній просив провести підготовче судове засідання в порядку письмового провадження та розпочати розгляд справи по суті у наступному судовому засіданні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.09.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу №160/4539/20 до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 29 вересня 2020 року о 10:00год.
Представник позивача в судове засідання 29 вересня 2020 року не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте 28.09 2020 року на електронну адресу суду від нього надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із терміновим викликом до Міністерства юстиції України до м. Києва 29.09.2020р. на 14.00год. для складання кваліфікаційного іспиту зі здійснення діяльності арбітражного керуючого.
Представник відповідача в судове засідання 29 вересня 2020 року також не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Розгляд справи було відкладено на 07.10.2020р. на 15.00 год.
Представник позивача в судове засідання 07 жовтня 2020 року не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте 07.10 2020 року до канцелярії суду від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження згідно з п.10 ч.1 ст.4 КАС України.
Представник відповідача в судове засідання 07 жовтня 2020 року не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте 07.10 2020 року до канцелярії суду від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження згідно з п.10 ч.1 ст.4 КАС України.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).
Фіксування судового засідання відповідно до статті 229 КАС України не здійснювалося, тому керуючись приписами пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд заяви судом вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.
Таким чином, суд дійшов висновку про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження відповідно до пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ст.193 КАС України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Незгода позивача з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями стала підставою для звернення до суду з цим позовом.
Розглядаючи позовні вимоги про визнання протиправними та скасування цих податкових повідомлень-рішень, суд зважає на таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Так, відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Згідно з п.135.1 ст.135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Пунктом 137.1 ст.137 ПК України визначено, що податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов`язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.
Так, відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та отримання послуг.
При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Отже необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
За змістом приписів абз.1 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до абз.2 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України у разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, які є підставою для формування податкового обліку платника податків. Податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а його статтею 3 передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також в пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Відповідно до ч.2 ст.9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції
Згідно з п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.
Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок. Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. По своїй правовій суті господарська операція є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підтверджують факт її проведення.
Згідно зі ст.1 Закону №996-ХІV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб`єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, хоч і первинний документ наявний, у податковому та бухгалтерському обліку вони не можуть відображатися.
З аналізу наведених норм слідує, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції - дії або події, що спричинили реальні зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, тобто майновому стані платника податків. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.
Таким чином, основною первинною ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Належне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами не свідчить про безумовну їх відповідність самому змісту операції. Правові наслідки створює саме господарська операція, а не первинні документи.
Як свідчать матеріали справи, протягом періоду, що перевірявся, між ТОВ «ХОТЕЙ АС», як Замовником, та ТОВ «ДІНКАРТ» (стара назва ТОВ «Інтех К»), як Підрядником, в особі директора Вілунас О.А., укладено Договір підряду на виконання робіт №30/03-16 від 30.03.2016р. (№12/08-16 від 12.08.2016р.), відповідно до умов якого Замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати демонтажні та будівельно-монтажні роботи з реконструкції будівлі на об`єкті «Яйцесклад» за адресою: вул. Радянська, 2, с. Магдалинівка, Дніпропетровська область (п. 1.1.)
Відповідно до п. 3.1 вищезазначеного Договору роботи виконуються із матеріалів Замовника, переданих Підряднику за Актом приймання-передачі в ході виконання робіт за даним Договором. Підрядник відповідає за правильне використання наданих матеріалів Замовника, а по закінченню робот зобов`язаний надати звіт про використання матеріалів та повернути Замовнику залишок невикористаних матеріалів протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту закінчення робот за даним Договором.
Здача-приймання виконаних робіт оформлюється у міру виконання актами виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін цього Договору (п. 5.1 Договору)
На підтвердження реальності виконання умов зазначеного Договору позивачем надано до суду Акт №15/08-16 виконаних демонтажних та загально-будівельних робіт відповідно до Договору №12/08-16 від 12 серпня 2016 року на будівництво яйцескладу по вул. Радянській, 2 у с. Магдалинівка Дніпропетровської області; податкову накладну від 15.08.2016 року №97, виписану ТОВ «ДІНКАРТ» (стара назва ТОВ «Інтех К») за результатами цієї господарської операції; копію наказу №178 від 12.08.2016р. «Про призначення відповідальної особи за виконання робіт по об`єкту «Реконструкція будівлі яйцескладу за адресою смт. Магдалинівка Дніпропетровської області, вул. Радянська, 2»; копію наказу №179 від 12.08.2016р. «Про призначення відповідального за охорону праці та пожарну безпеку»; копію листа ТОВ «Інтех-К» за №187 від 12.08.2016р.; додаток №1 до листа №188 від 12.09.2016р. «Список інструментів та обладнання для виконання робіт по об`єкту: «Демонтажні роботи та будівельно-монтажні роботи з реконструкції будівлі «яйцескладу» за адресою; вул. Радянська, 2, смт. Магдалинівка, Дніпропетровська область».
З аналізу наданих документів судом встановлено, що вищевказаний договір та податкова накладна за результатами цієї господарської операції, а також акт виконаних робіт підписані від імені ТОВ «ДІНКАРТ» (стара назва ТОВ «Інтех К») його директором ОСОБА_1 .
Щодо невідповідності дати укладання наданого до перевірки договору підряду на виконання робіт №30/03-16 від 30.03.2016р., укладеного між ТОВ «ХОТЕЙ АС» та ТОВ «Інтех-К», як зазначається самостійно позивачем та береться до уваги судом, при розробці проекту договору та його реєстрації, співробітником ТОВ «ХОТЕЙ АС» допущено описку, внаслідок чого на одному з примірників зазначено невірну дату та номер договору, проте, про допущену помилку стало відомо лише після того, як контролюючий орган відобразив це у акті перевірки, також з цього приводу було проведено службову перевірку та притягнуто винних до відповідальності, що підтверджується наданими позивачем до суду копіями документів.
Таким чином, судом встановлено, що вірна дата та номер договору є №12/08-16 від 12.08.2016р. Тим більше, саме на цей номер договору зроблено посилання в інших документах, складених за цією операцією, зокрема, в акті виконаних робіт.
При цьому, як зазначалося вище, згідно з документами, копії яких були надані позивачем до суду, а саме: Договором №12/08-16 від 12 серпня 2016 року, Актом №15/08-16 виконаних демонтажних та загально будівельних робіт відповідно до Договору №12/08-16 від 12 серпня 2016 року на будівництво яйцескладу по вул. Радянська, 2, с. Магдалинівка, Дніпропетровська область; податковою накладною від 15.08.2016 року №97, виписаною ТОВ «ДІНКАРТ» (ТОВ «Інтех К») за результатами цієї господарською операції; копією наказу №178 від 12.08.2016 р. «Про призначення відповідальної особи за виконання робіт по об`єкту Реконструкція будівлі яйцескладу за адресою: смт. Магдалинівка, Дніпропетровської області, вул. Радянська, 2»; копією наказу № 179 від 12.08.2016 р. «Про призначення відповідального за охорону праці та пожарну безпеку»; копією листа ТОВ «Інтех-К» віх. № 187 від 12.08.2016 р.; додатком № 1 до листа № 188 від 12.09.2016 р. «Список інструментів та обладнання для виконання робіт по об`єкту; демонтажні роботи та будівельно-монтажні роботи з реконструкції будівлі «яйцескладу» за адресою; вул. Радянська, 2, смт. Магдалинівка Дніпропетровської області», всі ці документи підписано саме директором ТОВ «ДІНКАРТ» (стара назва ТОВ «Інтех К») - ОСОБА_1 .
У справах №21-5332а15, №21-1318а16, №21-2430а16 Верховний Суд України зазначив, що обставина щодо набрання законної сили вироком суду, яким директора підприємства визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених частинами першою і другою статті 205 Кримінального кодексу України, підлягає врахуванню адміністративним судом, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального її підтвердження первинними документами. Це саме стосується і справ, де має місце обставина щодо наявності постанови суду про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка вчинила злочин, передбачений статтею 205 Кримінального кодексу України, з нереабілітуючих підстав.
Отже, вказані обставини не можуть залишитися неврахованим судом, оскільки ознаки фіктивного підприємства несумісні з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами.
У постанові Верховного Суду України від 05.03.2012р. у справі за позовом ТОВ «Нафта» до Шосткинської МДПІ про визнання висновків перевірки неправомірними, визнання чинним договору, скасування податкових повідомлень-рішень (справа № 21-421а11) міститься правовий висновок, відповідно до якого податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.
Верховний Суд неодноразово висловлював позицію у подібних справах, наприклад: постанова Верховного Суду від 23 червня 2018 року у справі №2а-4715/11/1470, постанови від 24.05.2016р. у справі № 21-5332а15, від 14.06.2016р. у справі № 21-1318а16, від 22.11.2016р. у справі № 21-2430а16).
Частиною п`ятою статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У справі, що розглядається, директор ТОВ «ДІНКАРТ» (стара назва ТОВ «Інтех К») ОСОБА_1 визнала себе винуватою у створенні фіктивного підприємства, а також визнала те, що у його господарській діяльності участі не брала, отже, фактично і не приймала участі у підписанні будь-яких первинних документів, що, в свою чергу, виключає можливість вважати належно оформленими та підписаними повноважною особою первинні документи по взаємовідносинам між ТОВ «ХОТЕЙ АС» та ТОВ «ДІНКАРТ» (стара назва ТОВ «Інтех К»).
Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом.
У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного.
У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.
Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства.
Суд виходить із того, що об`єктом оподаткування є певні операції між конкретними суб`єктами господарювання, а не договори/правочини, укладені між ними, або незаявленими в таких операціях третіми особами.
Тільки встановлення мети та факту порушення встановлено порядку оподаткування, ухилення від оподаткування або створення умов для порушення чинного законодавства, відсутності наміру здійснити реальну господарську операцію та її нездійснення із штучним складанням первинних документів може служити підставою для висновку про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг у вигляді податкового кредиту або валових витрат.
Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, або складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, тобто відображення у первинних документах недостовірних даних.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами.
Поряд з цим, окрім мінімально необхідних згідно з податковим законодавством документів суд має перевірити й інші документи та обставини, які мають підтвердити реальність виконання спірних операцій, відображених в податковому обліку.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, висловленого, в постанові від 01.12.2015р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пеппермінт» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах згідно з підпунктом 8 пункту 1 розділу VII Перехідні положення КАС України, статус фіктивного (нелегального) підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, а відтак господарські операції такого підприємства не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.
При вирішенні цієї категорії спорів належить враховувати вимоги «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88.
Відповідно до пунктів 2.4, 2.14 - 2.16 Положення № 88, первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити, у тому числі: зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.
При цьому, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.
Для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій. При цьому, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку.
Господарська операція пов`язана з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції, кореспондує з нормами ПК України.
Відображення у податковому обліку оподатковуваних операцій має бути підтверджено первинними, відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат. І тільки за повної відсутності таких документів, або у разі, коли такі документи є недостовірними, тобто не відображають реальних подій (господарської операції), валові витрати може вважатися не підтвердженими.
Первинний документ має дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.
Вищенаведеним вимогам досліджені операції платника податків не відповідають.
Крім того, позивачем також не було надано і будь - яких доказів, які б свідчили про виявлену ним належну обачність й обережність при виборі постачальника товарів, враховуючи відсутність в останнього достатніх трудових та матеріальних ресурсів (основних фондів) для проведення відповідної господарської діяльності, що в сукупності з встановленими обставинами справи та з урахуванням характеру спірних правовідносин, які склались у цій справі, також свідчить про обґрунтованість тверджень контролюючого органу про безпідставність формування податкового обліку позивача за господарськими операціями з ТОВ «ДІНКАРТ» (стара назва ТОВ «Інтех К»).
Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку із відмовою позивачу у задоволенні позову у повному обсязі, понесені ним судові витрати зі сплати судового збору, пов`язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 08.10.2020р.

Суддя О.М. Турова