Справа № 460/1950/20
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/1950/20 пров. № А/857/8501/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Затолочного В.С., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Рівненської дирекції на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року у справі № 460/1950/20 за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Рівненської дирекції до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення штрафу,-

суддя в 1-й інстанції Махаринець Д.Є.,

час ухвалення рішення 01.06.2020 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 01.06.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Рівненської дирекції звернулося до суду з позовом до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання дій по проведенню перевірки та складанню актів про недопуск від 03.01.2020 та від 16.01.2020 незаконними та скасування постанови № РВ1/1356/000005/НП-ФС від 27.02.2020.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877) надано право суб`єкту господарювання не допустити до перевірки орган контролю у випадку, якщо надані останнім документи не відповідають вимогам цього закону, якщо у перевіряючих відсутня затверджена уніфікована форма акту у яких передбачається перелік питань, залежно від ступеня ризику. Вказана у законі форма акту була відсутня у відповідача. Також, позивач зазначив, що направлення відповідача на проведення інспекційного відвідування не відповідає критеріям зазначеним у ст. 7 Закону № 877. Зокрема, в направленні не зазначено тип заходу, підстава для здійснення заходу, дата початку та закінчення заходу. Крім того, позивач вказує, що у направленні відповідача на проведення інспекційного відвідування не зазначено жодних підстав, які передбачені ст. 6 Закону № 877. Позивач, також, звертає увагу суду, на те, що будь-якого погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики з питань державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, або відповідного державного колегіального органу на здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю), відповідачем під час проведення заходу позивачу надано не було. Враховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити повністю.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року у справі № 460/1950/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що посадові особи Управління намагалися здійснити інспекційне відвідування Дирекції без погодження із юридичною особою, підрозділом якої є позивач, а також без документів, наявність яких передбачено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі Закон № 877-V).

Невідповідність наданих відповідачем документів вимогам цього Закону, відсутність затвердженої уніфікованої форми акту, у якій передбачається перелік питань, залежно від ступеня ризику та відсутності копії погодження на проведення перевірки відповідного центрального органу виконавчої влади давали позивачу підстави скористалось своїми правами, що передбачені статтею 10 Закону Закон № 877-V.

Складені акти про неможливість проведення інспекційного відвідування від 03 січня 2020 року та від 16 січня 2020 року є протиправним, оскільки недопуск представників Управління було здійснено у зв`язку із законодавчо встановленими підставами. Як наслідок, протиправною є і оспорювана у даній справі постанова про накладення штрафу, оскільки така прийнята на підставі незаконних дій контролюючого органу.

Просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року у справі № 460/1950/20 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у разі використання посадовими особами органу державного нагляду (контролю) неуніфікованих форм актів суб`єкт господарювання наділений правом вимагати припинення здійснення заходу державного нагляду (контролю), а не правом недопуску посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю).

Уніфіковані форми актів, що стосуються інспекційного відвідування, затверджені наказом Міністерства соціальної політики України № 1338 від 18 серпня 2017 року «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів», який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 12 грудня 2017 року за № 1500/31368 та оприлюднений на офіційному веб-сайті Держпраці.

Відтак, твердження позивача про те, що він правомірно не допустив до проведення інспекційного відвідування посадових осіб відповідача є безпідставним, а дії Управління законними.

Надання для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступ до всіх видів приміщень, організація робочого місця є обов`язком об`єкта відвідування без жодних виключень. Оскільки Дирекцією безпідставно не надано працівникам Управління необхідну інформацію та документи, а також не допущено їх до проведення інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю, чим створено перешкоди у його проведенні, то відповідач правомірно притягнув позивача до відповідальності згідно з абзацом 7 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП).

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що наказом начальника Головного управління Держрпраці у Рівненській області №06 від 02.01.2020 року наказано проведення посадовими особами Головного управління Держпраці у Рівненській області у період з 02.01.2020 по 16.01.2020 інспекційного відвідування з питань законодавства про працю у Рівненській дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта».

Згідно пункту 2 вказаного наказу визначено строк проведення інспекційного відвідування, який починається з дня наступного за днем надання об`єктом відвідування документів і пояснень, необхідних для їх проведення та не може перевищувати 10 робочих днів.

На виконання вказаного наказу першим заступником начальника Управління виписано направлення на інспекційне відвідування № 4-Н/09-27 від 02.01.2020 року, згідно якого, для проведення інспекційного відвідування з питань додержання вимог законодавства про працю у Рівненській дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» направляють посадові особи Головного управління Держпраці у Рівненській області. Підстава для здійснення інспекційного відвідування: пп. 1 п. 5 Порядку № 823. Термін дії направлення: з 02 січня по 16 січня 2020 року. Строк проведення інспекційного відвідування починається з дня наступного за днем надання об`єктом відвідування документів і пояснень, необхідних для їх проведення та не може перевищувати 10 робочих днів. Направлення на інспекційне відвідування було вручено позивачу 02.01.2020, про що свідчить відмітка про реєстрацію вхідного номера (а.с. 11).

02.01.2020 фахівцями Головного управління Держпраці у Рівненській області здійснено спробу проведення інспекційного відвідування у Рівненській дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», за наслідками якого складений акт №РВ1/1356/НП від 03.01.2020 про неможливість проведення інспекційного відвідування у зв`язку із ненаданням позивачем інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїздного інспектування, ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, їх завірених об`єктом відвідування копій або витягів, ненаданням керівником (його уповноваженим представником) усних та/або письмових пояснень з питань, що стосуються законодавства про працю та відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 09.01.2020.

Також, позивачу направлено вимогу про надання документів № РВ1/1356/НД від 03.01.2020 року, якою зобов`язано директора Рівненської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» в строк до 10 години 00 хвилин 09.01.2020 надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.

Вказані Акт та вимога отримані Рівненською дирекцією Акціонерного товариства «Укрпошта» 03.01.2020, про що свідчить відмітка позивача із вхідним номером.

11.01.2020 року фахівцями Головного управління Держпраці у Рівненській області здійснено спробу проведення інспекційного відвідування Рівненської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», за наслідками складено акт № РВ1/1356/НП від 16.01.2020 року про неможливість проведення інспекційного відвідування у зв`язку із ненаданням позивачем інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїздного інспектування, ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, їх завірених об`єктом відвідування копій або витягів, ненаданням керівником (його уповноваженим представником) усних та/або письмових пояснень з питань, що стосуються законодавства про працю та відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, у тому числі за вимогою № РВ1/1356/НД від 03.01.2020.

За результатами розгляду Акта про неможливість проведення інспекційного відвідування від 16.01.2020 № РВ1/1356/НП щодо порушень Рівненською дирекцією Акціонерного товариства «Укрпошта» законодавства про працю, начальником Головного управлінням Держпраці у Рівненській області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № РВ1/1356/000005/НП--ФС від 27.02.2020 року про накладення на Рівненську дирекцію Акціонерного товариства «Укрпошта» на підставі абзацу 6 частини 2 статті 265 КЗпП України штрафу у розмірі 14191 грн.

Не погодившись із діями посадових осіб відповідача щодо проведення інспекційного відвідування та постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) регламентовано Законом № 877.

Відповідно до приписів частини 4 статті 2 Закону № 877 у редакції на час виникнення спірних правовідносин заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Частиною 5 статті 2 Закону № 877 передбачено, що зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11 лютого 2015 року було затверджено Положення про Державну службу України з питань праці (далі Положення № 96), у пункті 1 якого вказано, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 2 Положення № 96 передбачено, що Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до підпункту 6 пункту 4 цього Положення Держпраці здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 Положення № 96 встановлено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Згідно із частиною 1 статті 259 КЗпП державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На час виникнення спірних правовідносин постановою Кабінету Міністрів України № 823 від 21 серпня 2019 року був затверджений Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі Порядок № 823).

При наданні оцінки висновкам суду першої інстанції у частині позовних вимог Дирекції про визнання незаконними дії Управління по проведенню перевірки та складанню актів про недопуск від 03 січня 2020 року та від 16 січня 2020 року апеляційний суд зазначає таке.

Згідно із приписами частини 1 статті 10 Закону № 877-V суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема, не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо:

державний нагляд (контроль) здійснюється з порушенням передбачених законом вимог щодо періодичності проведення таких заходів;

посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону;

суб`єкт господарювання не одержав повідомлення про здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) в порядку, передбаченому цим Законом;

посадова особа органу державного нагляду (контролю) не внесла запис про здійснення заходу державного нагляду (контролю) до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) (за наявності такого журналу в суб`єкта господарювання);

тривалість планового заходу державного нагляду (контролю) або сумарна тривалість таких заходів протягом року перевищує граничну тривалість, встановлену частиною п`ятою статті 5 цього Закону, або тривалість позапланового заходу державного нагляду (контролю) перевищує граничну тривалість, встановлену частиною четвертою статті 6 цього Закону;

орган державного нагляду (контролю) здійснює повторний позаплановий захід державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю);

органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику;

у передбачених законом випадках посадові особи не надали копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики з питань державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, або відповідного державного колегіального органу на здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю);

вимагати припинення здійснення заходу державного нагляду (контролю) у разі:

перевищення посадовою особою органу державного нагляду (контролю) визначеного цим Законом максимального строку здійснення такого заходу;

використання посадовими особами органу державного нагляду (контролю) неуніфікованих форм актів;

з`ясування посадовими особами під час здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) питань, інших ніж ті, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення такого заходу.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, вказана правова норма розрізняє випадки коли органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику, та використання посадовими особами органу державного нагляду (контролю) неуніфікованих форм актів.

При цьому у випадку незатвердження та неоприлюднення відповідним органом на власному офіційному веб-сайті уніфікованої форми акту надає право суб`єкту господарювання недопускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), а використання посадовими особами органу державного нагляду (контролю) неуніфікованих форм актів дає йому право вимагати припинення здійснення заходу державного нагляду (контролю).

Оскільки уніфіковані форми актів, що стосуються інспекційного відвідування, були затверджені наказом Міністерства соціальної політики України № 1338 від 18 серпня 2017 року «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів», який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 12 грудня 2017 року за № 1500/31368 та оприлюднений на офіційному веб-сайті Держпраці, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у позивача належних правових підстав для недопуску працівників відповідача з таких підстав.

Щодо оцінки судом позовних вимог Дирекції про незаконність дій Управління по проведенню перевірки апеляційний суд зазначає таке.

Як свідчать матеріали справи, у наказі про призначення інспекційного відвідування №06 від 02.01.2020 року та направленні на інспекційне відвідування № 4-Н/09-27 від 02.01.2020 року підставою проведення інспекційних відвідувань визначено підпункт 1 пункту 5 Порядку № 823.

Одночасно апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що направлення на інспекційне відвідування № 4-Н/09-27 від 02.01.2020 року, видане на підставі наказу керівника Управління № 06 від 02.01.2020 року, відповідає загальним вимогам приписів частин 2-3 статті 7 Закону № 877.

Так, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що виходячи із приписів пункту 2 Порядку № 823 інспекційне відвідування є заходом державного контролю за додержанням законодавства про працю, а отже його назву відповідачем правомірно відображено у розділі направлення, що стосується типу заходу контролю.

Тривалість інспекційного відвідування відповідно до направлення на інспекційне відвідування № 4-Н/09-27 від 02.01.2020 року не перевищує 10 робочих днів з дня наступного за днем надання об`єктом відвідування документів і пояснень, що не суперечить пункту 9 Порядку № 823.

При цьому апеляційний суд акцентує увагу на тому, що позовна заява Дирекції не містить вимог про визнання протиправним та скасування наказу Управління № 06 від 02.01.2020 року.

Оскільки у ході судового розгляду було безспірно встановлено, що інспекційне відвідування Дирекції на виконання вказаного наказу Управління фактично проведене не було у зв`язку із ненаданням позивачем на вимогу відповідача необхідних документів, то будь-яких фактичних підстав для задоволення позовних вимог про визнання дій Управління по проведенню перевірки протиправними немає.

Разом із тим, позивачем не заперечується те, що посадові особи Управління до проведення інспекційного відвідування Дирекції допущені не були та необхідні для проведення контрольного заходу документи на їх вимогу їм надано не було, у тому числі і на виконання вимоги про надання документів № РВ1/1356/НД від 03.01.2020 року, якою відповідача було зобов`язано до 10 год 00 хв 09 січня 2020 року надати необхідні для проведення інспекційного відвідування документи.

Згідно з пунктом 11 Порядку № 823 вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 823 у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування, зокрема ненадання на письмову вимогу інспектора праці інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 10 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, перевищення строків проведення інспекційного відвідування, визначених пунктом 9 цього Порядку, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою.

З огляду на викладене, на переконання апеляційного суду, у посадових осіб відповідача були належні фактичні та правові підстави для складення акту про неможливість проведення інспекційного відвідування №РВ1/1356/НП від 03.01.2020 року та акту про неможливість проведення інспекційного відвідування № РВ1/1356/НП від 16.01.2020 року, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Доводи Дирекції про недотримання відповідачем встановленого частиною 1 статті 6 Закону № 877 обов`язку перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі-підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки, наслідком чого є право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення таких заходів, на думку апеляційного суду, є помилковими.

При цьому апеляційний суд виходить із того, що приписами частини 5 статті 2 Закону № 877, які щодо спірних правовідносин носять спеціальний характер, передбачено обов`язок відповідача забезпечити дотримання вимог лише частини 3 статті 6 цього Закону, а відтак наявність у відповідача копії погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки у випадку, що розглядається, законом не вимагається.

При оцінці правомірності оспорюваної постанови Управління про накладення штрафу РВ1/1356/000005/НП-ФС від 27.02.2020 апеляційний суд виходить із такого.

Відповідно до абзацу 7 частини 2 статті 265 КЗпП юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі Порядок № 509).

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;

акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Відтак, акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування є належною правовою підставою для накладення штрафу.

Будь-яких доводів щодо порушення процедури накладення на позивача штрафу оспорюваною постановою РВ1/1356/000005/НП-ФС від 27.02.2020 Управління позовна заява не містить.

Щодо посилань апелянта на те, що відповідачем у постанові про накладення штрафу не правильно визначеної її суму, то колегія суддів зазначає наступне.

В судовому засіданні колегією суддів встановлено, що при обчисленні суми штрафу відповідачем допущено помилку, а саме штраф накладено на суму 14 191,00 грн. замість 14 169,00 грн. Різниця становить 22 гривні. При цьому, судом встановлено, що така помилка може бути виправлена відповідачем самостійно.

З мотивів вищенаведеного, апеляційний суд прийшов до переконання, що оскаржувана постанова є правомірною та винесена з додержанням норм законодавства, а помилка щодо суми штрафу у розмірі 22 гривні, на правомірність прийнятого рішення не впливає та може бути виправлена відповідачем самостійно.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Рівненської дирекції залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року у справі № 460/1950/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді В. С. Затолочний
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 07.10.2020 року