Справа № 480/3304/20
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2020 року Справа №480/3304/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3304/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (військова частина-польова пошта НОМЕР_2 )Збройних сил України, Військової частини НОМЕР_3 про стягнення коштів за неотримане речове майно,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (військова частина-польова пошта НОМЕР_2 ) Збройних сил України (далі по тексту - відповідач-1), в якій просить стягнути з військової частини НОМЕР_1 (військова частина - польова пошта НОМЕР_2 ) Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 9 797,50 гривень, як компенсацію за неотримане речове забезпечення.
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що станом на день звільнення позивача з Військової частини НОМЕР_4 , установою не виплачено позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно. Оскільки Військова частина НОМЕР_1 є юридичною особою, яка включає в свій склад три військові частини, серед яких і Військова частина НОМЕР_4 , позивач звернувся з заявою щодо виплати компенсації вартості речового майна до Військової частини НОМЕР_1 . Проте до цього часу компенсацію за неотримане речове майно позивачу виплачено не було.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача, а також встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачу заперечення.
На виконання зазначеної ухвали представником Військової частини НОМЕР_1 (військова частина-польова пошта НОМЕР_2 )Збройних сил України було подано відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема зазначивши, що згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_4 № 210 від 07.07.2017 року позивача було виключено зі списків саме військової частини - польова пошта НОМЕР_4 . Накази про проходження позивачем військової служби видавалися командиром військової частини пп НОМЕР_4 , таким чином слід дійти висновку, що військова частина НОМЕР_1 в даному випадку є неналежним відповідачем. Військова частина НОМЕР_1 є юридичною особою, яка у своєму складі має три окремі військові частини (юридичні особи), серед яких військова частина пп НОМЕР_4 (наданий час військова частина НОМЕР_3 ). Проте Військова частина НОМЕР_3 має свого командира військової частини, своє окреме діловодство та печатку.
В подальшому позивачем було подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що Військова частина НОМЕР_1 (бригада) - є особою, яка включає в свій склад 3 військові частини (батальйони), серед яких і в/ч НОМЕР_4 (на даний час в/ч НОМЕР_3 ) і командири цих частин підпорядковані з усіх питань військової та фінансово-господарської діяльності командиру в/ч НОМЕР_1 . Військова частина НОМЕР_1 (бригада) - на відміну від інших військових частин, що включені до її складу (батальйонів) - є розпорядником фінансових коштів і матеріальних ресурсів, тому що саме керівництво в/ч- НОМЕР_1 (бригада) здійснює прийняття, облік та використання товарно-матеріальних та фінансових ресурсів, які надходять на її адресу серед підпорядкованих штатних одиниць (батальйонів). Саме в/ч НОМЕР_1 здійснювала облік матеріального забезпечення позивача та його своєчасну видачу та/або грошову компенсацію. Також позивач зазначив, що погоджується із думкою відповідача про необхідність залучення до участі у розгляді даної справи військову частину НОМЕР_3 в якості співвідповідача, а відтак просив суд залучити у дану справу в якості співвідповідача військову частину НОМЕР_3 .
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду задоволено клопотання ОСОБА_1 та залучено до участі у справі № 480/3304/20 Військову частину НОМЕР_3 в якості співвідповідача. Крім того даною ухвалою Військовій частині НОМЕР_3 встановлено строк для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача.
На виконання зазначеної ухвали, представником Військової частини НОМЕР_3 надано суду відзив на позовну заяву, в якій, зокрема, зазначено, що за результатами проведеного аудиту було встановлено, що довідка - розрахунок на виплату грошової компенсації замість належного речового майна, що підлягає видачі майору ОСОБА_1 від 07.07.2017 виконана з помилками, а саме вказані найменування речового забезпечення не передбачені для видачі або заміні на грошову компенсацію майору ОСОБА_1 відповідно до наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України», а також Постанови Кабінету міністрів України від 16.03.2016 №278. У зв`язку з чим, начальником речової військової частини НОМЕР_3 прапорщиком ОСОБА_2 на ім`я командира військової частини НОМЕР_3 подано рапорт від 19.06.2019 № 3407 про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 07.07.2017 №6, а саме заміні абзацу: «сума заборгованості за речове майно становить 9797,50 гривень згідно довідки-розрахунку» на абзац: «сума заборгованості за речове майно становить 4927,66 гривень згідно довідки-розрахунку від 19.06.2019». На підставі вказаного рапорту, наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_3 від 19.06.2019 року №181 були внесені зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 07.07.2017 №6 та викладено в новій редакції абзац: «сума заборгованості за речове майно становить 4927,66 гривень згідно довідки- розрахунку». А відтак військова частина НОМЕР_3 позов визнає частково в частині заборгованості по не виплаті позивачу компенсації за речове майно у сумі 4927,66 гривень (а.с. 66-69).
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що згідно витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № 58 від 03.04.2015р. позивач був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період з 03.04.2015 р. (а.с. 22).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_4 № 48 від 03.04.2015р. позивач був зарахований до списків особового складу військової частини пп НОМЕР_4 та на всі види забезпечення з 03.04.2015р. (а.с. 23).
З 18.04.2016 року по 17.10.2016 року та з 18.10.2016 року по день звільнення проходив військову службу згідно короткострокових контрактів про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу (а.с. 24-27).
Наказом командира Військової частини-польова пошта НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 07.07.2017 № 210, майора ОСОБА_1 , який здав справи і обов`язки за посадою начальника штабу - першого заступника командира військової частини, звільненого наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (по особовому складу) від "21" червня 2017 року №85 у запас за пунктом "ж" (у зв`язку з закінченням строку контракту) частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з правом носіння військової форми одягу, 07 липня 2017 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 11). Крім того в даному наказі зазначено, що сума заборгованості за речове майно становить 9 797,50 грн. згідно довідки-розрахунку (а.с. 28).
Відповідно до довідки-розрахунку від 07.07.2017 року Військової частини-польова пошта НОМЕР_4 вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 становить 9 797,50 грн. (а.с. 29).
Позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 (військова частина-польова пошта НОМЕР_2 ) Збройних сил України із заявою щодо виплати йому компенсації за неотримано речове майно в сумі 9 797,50 грн.
В листі від 08.07.2020 р. Військова частина НОМЕР_1 , зокрема, зазначила, що відповідно до довідки-розрахунку щодо виплати компенсації за неотримано речове майно на суму 9 797,50 грн., ОСОБА_1 дану виплату не отримав (а.с. 50).
Оскільки відповідачем не було здійснено виплату грошової компенсації за неотримане речове майно, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Спеціальним законом, який, відповідно до Конституції України, визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон № 2011-XII), відповідно до статті 1 якого соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 1-2 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").
Згідно з частиною 1 статті 9-1 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (надалі - Порядок № 178), пунктами 2, 3 якого визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за їх бажанням можуть отримати речове майно, яке не було отримане під час проходження служби. Закупівельна вартість речового майна, що використовується для нарахування грошової компенсації, доводиться ВРЗ до військових частин на початку року.
З вищенаведених законодавчих приписів суд вбачає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).
Отже військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
З матеріалів справи суд вбачає, що відповідно до довідки-розрахунку від 07.07.2017 року Військової частини-польова пошта НОМЕР_4 , яка була отримана позивачем після звільнення з військової служби, вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 становить 9 797,50 грн. (а.с. 29).
При цьому, як встановлено судом, відповідно до наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_4 від 02.07.2017 року №324 «Про проведення додаткових організаційних заходів щодо анулювання умовного найменування - військовій частині-польова пошта НОМЕР_4 » з 02.07.2017 року військова частина-польова пошта НОМЕР_4 перейшла на нове умовне найменування - військова частина НОМЕР_3 (а.с. 78). У зв`язку з чим, на заміну наказу командира Військової частини-польова пошта НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 07.07.2017 № 210, було винесено наказ командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 07.07.2017 № 6 (а.с. 70). Наказ командира Військової частини-польова пошта НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 07.07.2017 № 210 та наказ командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 07.07.2017 № 6 є ідентичними та дублюють один одного.
Поряд з цим, на підставі п. 1.1.27 Зведеного операційного плану діяльності з внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, територіальних управлінь внутрішнього аудиту Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту за 2019 рік, у період з 14.05.2019 по 21.06.2019 був проведений аудит відповідності діяльності речової служби військової частини НОМЕР_1 (в склад якої також входить військова частина НОМЕР_3 ) за період з 22.11.2016 по 21.06.2019, за результатами якого було складено довідку від 21.06.2019 року (а.с. 89-91).
В даній довідці зазначено, що під час перевірки було встановлено, що призваному за мобілізацією майору ОСОБА_1 , який наказом командира в/ч пп НОМЕР_4 заключив короткостроковий контракт на проходження військової служби та був звільнений наказом командира в/ч НОМЕР_3 від 07.07.2017 року № 6 в порушення примітки №1 до Норми №1 Норм забезпечення, затверджених наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України», була нарахована грошова компенсація за довідкою-розрахунок №2, за предмети речового майна належні до видачі за нормою №4 (повсякденна форма), в результаті чого були створені передумови до незаконних витрат ресурсів на суму 4927,66 грн. (а.с. 89 (зворотній бік).
Тобто при звільненні, позивачу фактично було нараховано грошову компенсацію за довідкою-розрахунок від 07.07.2017 року, за предмети речового майна належні йому до видачі за нормою №4 забезпечення повсякденною формою одягу військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» (в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби).
У зв`язку з виявленим, наказом командира в/ч НОМЕР_3 від 19.06.2019 року №181 були внесені зміни в наказ від 07.07.2017 року №6 на зменшення грошової компенсації з 9 797,50 грн. на 4 927,66 грн., згідно довідки-розрахунку, яку було складено 19.06.2016 року, відповідно до Норми №1 забезпечення повсякденною формою одягу військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» (в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби), згідно якої вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 становить 4 927,66 грн. (а.с. 77, 92).
Суд зазначає, що наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» було затверджено Норми забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (далі по тексту - Норми).
Зокрема Норма N 1 (в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби) визначає забезпечення предметами бойового обмундирування та екіпірування військовослужбовців Збройних Сил України (бойовий єдиний комплект (БЄК))*, а Норма № 4 (в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби) визначає забезпечення повсякденною формою одягу військовослужбовців Збройних Сил України*.
При цьому, відповідно до примітки 1 Норми № 1 (в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби), військовослужбовці, призвані під час мобілізації на особливий період, забезпечуються зазначеними предметами на період проходження служби. Зазначені військовослужбовці, а також військовослужбовці, які підписали короткострокові контракти на 6 місяців або до закінчення особливого періоду, речовим майном за Нормою N 3 забезпечення повсякденною формою одягу генералів Збройних Сил України, Нормою N 4 забезпечення повсякденною формою одягу військовослужбовців Збройних Сил України* та Нормою N 6 забезпечення речовим майном адміралів і генералів Військово-Морських Сил Збройних Сил України не забезпечуються, за винятком військовослужбовців Збройних Сил України, які проходять службу в центральному апараті Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України, видів Збройних Сил України, управліннях оперативних (повітряних) командувань.
З аналізу зазначеної норми суд вбачає, що військовослужбовці, призвані під час мобілізації на особливий період, а також військовослужбовці, які підписали короткострокові контракти на 6 місяців або до закінчення особливого періоду, не забезпечуються речовим майном за Нормою N 4 забезпечення повсякденною формою одягу військовослужбовців Збройних Сил України*.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період, а в подальшому проходив військову службу на підставі короткострокових договорів на 6 місяців, а отже, враховуючи примітку 1 Норми № 1 (в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби), ОСОБА_1 повинен був бути забезпечений речовим майном за Нормою № 1 забезпечення предметами бойового обмундирування та екіпірування військовослужбовців Збройних Сил України (бойовий єдиний комплект (БЄК))* (в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби), а не за Нормою № 4 забезпечення повсякденною формою одягу військовослужбовців Збройних Сил України*. А відтак суд зазначає, що грошовій компенсації підлягає неотримане речове майно відповідно до довідки-розрахунку від 19.06.2019 року, складеної за Нормою № 1 (в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби), в сумі 4 927,66 грн.
Враховуючи викладене та оскільки ОСОБА_1 був звільнений з військової служби з Військової частини НОМЕР_3 (колишня назва - Військова частина-польова пошта НОМЕР_4 ), суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині стягнення з Військової частини НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна у сумі 4 927,66 гривень.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (військова частина-польова пошта НОМЕР_2 )Збройних сил України, Військової частини НОМЕР_3 про стягнення коштів за неотримане речове майно задовольнити частково.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна у сумі 4 927,66 грн. (чотири тисячі дев`ятсот двадцять сім гривень 66 коп.).
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек