Справа № 805/3334/15-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову в ухваленні додаткового рішення

07 жовтня 2020 р. Справа №805/3334/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., суддів Кониченка О.М., Бабіча С.І., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративний справі 805/3334/15-а за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до Управління агропромислового розвитку Олександрівської районної державної адміністрації (, 84000, Донецька область, Олександрівський район, смт. Олександрівка, пл. Олександра Невського, 1)

про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління агропромислового розвитку Олександрівської районної державної адміністрації, у якому просив визнати незаконним наказ начальника Управління агропромислового розвитку Олександрівської районної державної адміністрації від 21 липня 2015 року № 5 про звільнення позивача з посади заступника начальника Управління агропромислового розвитку Олександрівської районної державної адміністрації, поновити позивача на вказаній посаді, стягнути суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 7 лютого 2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, рішення Донецького окружного адміністративного суду залишено без змін та 25 квітня 2018 року набрало законної сили.

Ухвалою від 30 травня 2018 року Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 7 лютого 2018 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління агропромислового розвитку Олександрівськової районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Рішенням Конституційного Суду України 4 вересня 2019 року № 6-р(ІІ)/2019 було визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України.

Європейським судом з прав людини 17 жовтня 2019 року було прийняте рішення у справі Полях та інші проти України (заяви № 58812/15, 53217/16, 59099/16, 23231/18 та 47749/18), яке стосувалося звільнення п`ятьох державних службовців відповідно до Закону України Про очищення влади (люстрацію) 2014 року та позовні вимоги яких були задоволені.

4 жовтня 2019 року позивач звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами в адміністративній справі № 805/3334/15-а.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 4 листопада 2019 року в адміністративній справі № 805/3334/15-а суд задовольнив заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами в адміністративній справі № 805/3334/15-а за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління агропромислового розвитку Олександрівської районної державної адміністрації (, 84000, Донецька область, Олександрівський район, смт. Олександрівка, пл. Олександра Невського, 1) про визнання незаконним наказу начальника Управління агропромислового розвитку Олександрівської районної державної адміністрації від 21 липня 2015 року № 5 про звільнення позивача з посади заступника начальника Управління агропромислового розвитку Олександрівської районної державної адміністрації, поновлення позивача на вказаній посаді, стягнення суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, скасував рішення Донецького окружного адміністративного суду від 7 лютого 2018 року № 805/3334/15-а, ухвалив нове рішення, яким позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління агропромислового розвитку Олександрівської районної державної адміністрації (, 84000, Донецька область, Олександрівський район, смт. Олександрівка, пл. Олександра Невського, 1) про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнив повністю, визнав протиправним та скасував наказ начальника Управління агропромислового розвитку Олександрівської райдержадміністрації від 21 липня 2015 року № 5 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Управління агропромислового розвитку Олександрівської райдержадміністрації, поновив ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління агропромислового розвитку Олександрівської райдержадміністрації.

7 листопада 2019 року суд виніс ухвалу, якою у задоволенні заяви Управління агропромислового розвитку Олександрівської районної державної адміністрації про роз`яснення судового рішення від 23 січня 2019 року в адміністративній справі № 805/3334/15-а за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління агропромислового розвитку Олександрівської районної державної адміністрації (, 84000, Донецька область, Олександрівський район, смт. Олександрівка, пл. Олександра Невського, 1) про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовив повністю.

28 вересня 2020 року судом отримана заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, яка обгрунтована тим, що на виконання рішення суду по даній справі відповідачем було зроблено розрахунок розміру середньої заоробітної плати ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу та суми стягнення за один місяць, оскільки у виконавчому листі від 10 грудня 2019 року не було зазначену суму стягнення. Загальна нарахована сума склала 451 354 грн. 43 коп. Суму стягнення за один місяць у розмірі 8 764 грн. 16 коп. позивачу відповідачем було виплачено. Не виплаченою залишилась сума у розмірі 442 590 грн. 27 коп.

13 грудня 2019 року відповідач звернувся до Олександрівської райдержадміністрації з проханням виділити кошти на виконання рішення суду по даній адміністративній справі. 26 грудня 2019 року Олександрівська района держадміністрація звернулась до Донецької обласної держадміністрації з проханням виділити зазначену суму коштів. 27 січня 2020 року Обласна держадміністрація надала відповідь в якій зазначила про те, що виконання рішення суду необхідно проводити за рахунок коштів виділених на утримання райдержадміністрації. Позивач зазначає, що на час звернення до суду із данною заявою, зазначена сума коштів не виділена. Також зазначає, що з 6 грудня 2019 року Управління агропромислового розвитку Олександрівської райдержадміністрації знаходиться в стані припинення та буде ліквідовано у 2020 році.

У лютому 2020 року позивач надав виконавчий лист по цій справі на примусове виконання до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області, проте 17 лютого 2020 року зазначений виконавчий лист було повернуто з пропозицією звернутись до Державної казначейської служби України. 14 травня 2020 року позивач звернувся до управління Державної казначейської служби в Олександрівському районі Донецької області із заявою про виконання рішення суду по даній справі, проте, коли постало питання щодо стягнення коштів за державною программою виконання рішень судів, казначейська служба 23 липня 2020 року повернула виконавчий лист без виконання з підстав відсутності у ньому суми стягнення, що унеможливлює його виконання. У зв`язку із тим, що судове рішення по цій справі не виконується в повному обсязі, а вжиті заходи з боку позивача та відповідача не призвели до бажаного результату, позивач звернувся до суду із данною заявою.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Судове засідання щодо розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі призначено на 7 жовтня 2020 року.

7 жовтня 2020 року до судового засідання ані позивач, ані відповідач не з`явились.

В матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без його участі.

Дослідивши письмові докази додані позивачем до заяви суд встановив наступне.

13 грудня 2019 року відповідачем було надіслано на адресу Олександрівської районної державної адміністрації лист за вих. № 381, в якому останній просив розглянути питання щодо додаткового фінансування з метою виконання рішення суду від 4 листопада 2019 року по справі № 805-3334/15-а. До заяви було додано: рішення суду від 4 листопада 2019 року; виконавчий лист № 805/3334/15-а, що виданий 10 грудня 2019 року; розрахунок середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу відносно позивача.

26 грудня 2019 року за вих. № 01/33-874 в.о. голови райдержадміністрації звернувся до Голови Донецької облдержадміністрації, керівнику обласної військово-цивільної адміністрації з проханням посприяти вирішенню питання щодо виділення додаткового фінансового ресурсу на 2020 рік у сумі 540 000 грн. Для виконання рішення суду в справі № 805/3334/15-а.

27 січня 2020 року за вих. № 05-02/2899/0/31-20 Департамент фінансів Донецької обласної державної адміністрації повідомив в.о. голови Олександрівської райдержадміністрації про те, що вирішення порушенного питання у листі від 26 грудня 2019 року має розглядатись у межах коштів, передбачених Олександрівській райдержадміністрації за рахунок загального фонду державного бюджету за КПКВК 7751010 «Здійснення виконавчої влади у Донецькій області».

17 лютого 2020 року Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) повідомило позивача про повернення виконавчого листа № 805/3334/15-а, виданного Донецьким окружним адміністративним судом 10 грудня 2019 року без прийняття до виконання. Додатком до повідомлення був виконавчий лист № 805/3334/15-а.

23 липня 2020 року Управління Державної казначейської служби України в Олександрівському районі Донецької області повернуло позивачу виконавчий лист № 805/3334/15-а у зв`язку із відсутністю у виконавчому документі суми стягнення середнього заробітку.

Також в матеріалах, доданих до заяви позивача від 28 вересня 2020 року, міститься розрахунок розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу згідно рішення суду по цій справі від 4 листопада 2019 року із якого вбачається, що не виплачена позивачеві сума боргу складає 442 590 грн. 27 коп.

Спір між сторонами по справі щодо загальної суми боргу відсутній.

Розглянувши заяву, перевіривши матеріали справи суд дійшов висновку, про наступне.

Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення, згідно норм частини другої зазначеної статті, може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Отже, з аналізу норм чинного законодавства України вбачається, що додаткове судове рішення може бути прийняте у випадках, чітко встановлених процесуальним законом (ст. 252 КАС), тобто наведений перелік підстав, за яких може бути постановлене додаткове рішення, є вичерпним.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Отже, можливість ухвалення у справі додаткового рішення виникає зокрема, з метою усунення такого недоліку як неповнота судового рішення, тобто невирішеність питань, які необхідно було вирішити у рішенні. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (рішення чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка брала участь у справі, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, чи вирішувати вимоги не досліджені в судовому засіданні.

Суд зазначає, що станом на дату ухвалення судом нового рішення по справі № 805/3444/15-а за виключними обставинами, а саме 4 листопада 2019 року, в матеріалах справи був відсутній розрахунок розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та суми стягнення за один місяць позивача.

Таким чином суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового рішення по цій справі, оскільки під час ухвалення нового рішення за виключними обставинами судом в повному обсязі були розглянуті всі позовні вимоги позивача та вирішені всі питання.

Проте, як вбачається з частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття майно у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як майнові права, а отже, як майно (див. mutatismutandis рішення у справі Бейелер проти Італії від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин легітимне очікування на отримання активу також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має легітимне очікування, якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatismutandis рішення у справі Суханов та Ільченко проти України від 26 червня 2014 року (SukhanovandIlchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до положень ст. 5 КАС України слідує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом також визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Отже, на підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він не позбавлений права звернутись до адміністративного суду із позовної заявою, в якій порушити питання щодо стягнення з Управління агропромислового розвитку Олександрівської райдержадміністрації на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 442 590 грн. 27 коп.

Керуючись ст.ст. 252, 256, 294, 295, 297, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили відповідно до норм статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

3. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справа була розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

4. Ухвала постановлена у нарадчій кімнаті та її повний текст складений та підписаний 7 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя С.В. Смагар

Судді О.М. Кониченко

С.І. Бабіч