Справа № 360/2202/20
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року справа №360/2202/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Гайдара А.В

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на рішення Луганського окружного адміністративного суду (суддя І інстанції Борзаниця С.В.) від 17 червня 2020 року у справі № 360/2202/20, повний текст виготовлено 17 червня 2020 року за позовом Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка Олега Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови від 28.05.2019 ВП №59220717,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка Олега Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови від 28.05.2019 ВП № 59220717 про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Позивач вважає, що у відповідності до положень ч.ч.4, ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів», питання розміру основної винагороди приватного виконавця залежить від суми фактичної стягнутої ним, а не від суми зазначеної у виконавчому документі, з цим погоджується Верховний суд у постанові від 03.03.2020 року по справі №260/801/19. Позивач зазначив, що виконавче провадження № 59220717 було закінчено згідно постанови від 19.05.2020 року у відповідності до заяви ТОВ «ВТК «Холд» від 14.05.2020 року, згідно з якою повністю погашено заборгованість у відповідності до наказу господарського суду Луганської області №913/55/19 від 16.05.2019 року. На думку позивача, сума заборгованості в примусовому порядку на користь ТОВ «ВТК «Холд» стягнута не була, а будь-які дії відповідача в межах виконавчого провадження не є належними заходами примусового виконання рішень в розумінні норм законодавства, оскільки не спричинили фактичного виконання рішення суду та стягнення заборгованості з боржника.

На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 27.05.2019 р. за вхідним № 611 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельниченка О.В. від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вагоноремонтна транспортна компанія «Холд» надійшла заява б/д та б/н про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого наказу Господарського суду Луганської області від 16.05.2019 р. № 913/55/19 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5, код 33270581 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вагоноремонтна транспортна компанія «Холд», м. Київ, проспект Лобановського, 56, код 37849549, заборгованість у загальній сумі 3 497 186,46 грн., з них: 2 808 941,60 грн. основний борг, 441 826,22 грн. пеня, 67 304,17 грн. 3% річних, 179 114,47 грн. інфляційні нарахування, витрати зі сплати судового збору 52 457,80 грн., витрати на послуги адвоката 30 000,00 грн (том 1 арк. спр. 44-45, 47).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельниченка О.В. від 28.05.2019 р. ВП № 59220717 про відкриття виконавчого провадження відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області від 16.05.2019р. № 913/55/19 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5, код 33270581 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вагоноремонтна транспортна компанія «Холд», м. Київ, проспект Лобановського, 56, код 37849549, заборгованість у загальній сумі 3 497186,46 грн., з них: 2 808941,60 грн. основний борг, 441826,22 грн. пеня , 67304,17 грн. 3% річних, 179114,47 грн. інфляційні нарахування, витрати зі сплати судового збору 52457,80 грн., витрати на послуги адвоката 30000,00 грн. (том 2 арк. спр. 41-42).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельниченка О.В. від 28.05.2019р. ВП № 59220717 про стягнення з боржника основної винагороди стягнуто з боржника ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» основну винагороду у сумі 357 964,43 грн., що складає 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню (том 1 арк. спр. 7-8, 38-39, 48-49).

Відповідачем вживались заходи щодо примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області від 16.05.2019 № 913/55/19 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5, код 33270581 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вагоноремонтна транспортна компанія «Холд», м. Київ, проспект Лобановського, 56, код 37849549, заборгованість у загальній сумі 3 497 186,46 грн., з них: 2 808 941,60 грн. основний борг, 441 826,22 грн. пеня, 67 304,17 грн. 3% річних, 179 114,47 грн. інфляційні нарахування, витрати зі сплати судового збору 52 457,80 грн., витрати на послуги адвоката 30 000,00 грн, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження ВП №59220717 (том 1 арк. спр. 48-250, том 2 арк. спр. 1-42).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельниченка О.В. від 19.05.2020р. ВП № 59220717 про закінчення виконавчого провадження виконавче провадження було закінчено відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано всі інші заходи примусового виконання рішення, що були здійснені приватним виконавцем в межах виконавчого провадження № 59220717 (том 2 арк. спр. 37-40).

Наведені обставини сторонами не оспорюються. Спірним у цій справі є постанова приватного виконавця від 28.05.2019р. ВП № 59220717 про стягнення з боржника основної винагороди.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України від 02 лютого 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п.1 ч.2 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 42 Закону № 1404-VIII встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця: авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1404-VIII визначено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Приписами ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частинами 1,2,3,4,5 статті 31 Закону України « Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» № 1403-VIII встановлено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року № 643 «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця» (далі - Порядок № 643).

Пунктом 4 Порядку № 643 встановлено, що фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково та виконавчого документа немайнового характеру в повному обсязі в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII, якщо за такими документами стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Відповідно до пункту 19 Порядку № 643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII, одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

З аналізу наведених норм, враховуючи конструкцію статті 31 Закону № 1403-VIII, законодавець зобов`язує приватного виконавця при відкритті виконавчого провадження прийняти постанову про стягнення основної винагороди в якій наводить розрахунок. При цьому, основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення, в залежності від суми, стягнутої за результатами здійснення виконавчих дій, тобто виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми.

Таким чином, стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання. Початок примусового виконання рішення виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Оскільки на час відкриття виконавчого провадження відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у приватного виконавця були відсутні, тому приватним виконавцем правомірно одночасно з відкриттям виконавчого провадження визначено суму основної винагороди приватного виконавця, яка підлягає стягненню за умови примусового виконання виконавчого документу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 808/3791/16, від 18 жовтня 2018 року у справі № 442/2670/17, від 13 березня 2019 року у справі № 812/1413/17, від 04 серпня 2020 року у справі № 200/13920/19-а.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що відповідач, приймаючи спірну постанову про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому вірно відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує останні правові висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому посилання позивача на постанову Верховного суду від 03.03.2020р. у справі №260/801/19, колегією суддів не прийнято до уваги.

Окрім того, обставини у цій справі та у справі №260/801/19 не є тотожними. У справі №260/801/19 приватним виконавцем було повернуто виконавчий документ згідно пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі №360/2202/20 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі №360/2202/20 - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 07 жовтня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 07 жовтня 2020 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

А.В. Гайдар