Справа № 300/2319/19
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" вересня 2020 р. справа № 300/2319/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Скільського І.І.,
за участю секретаря судового засідання Гевак Л.І.,
представника відповідача та третьої особи Голубчак Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача Державна екологічна інспекція Карпатського округу про визнання протиправним та скасування наказу №50-о від 11.11.2019, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача Державна екологічна інспекція Карпатського округу про визнання протиправним та скасування наказу №50-о від 11.11.2019, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених у позовній заяві. Пояснила суду, що відповідачем протиправно винесено наказ від 11.11.2019 року за № 50-о, яким ОСОБА_1 звільнено з посади провідного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Івано-Франківської області - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, з підстав недотримання роботодавцем норм законодавства щодо вивільнення працівника, які полягають у не попередженні про наступне вивільнення та невиконанні вимог стосовно працевлаштування. Вказала, що відповідачем не запропоновано позивачу вакантної посади або роботи на тому самому підприємстві. Зазначила, що звільнення відбулося у зв`язку з ліквідацією підприємства, хоча фактично відбулася реорганізація шляхом ліквідації територіального органо з одночасним створення нового Державної екологічної інспекції Карпатського регіону, на яку покладено функції та повноваження ліквідованого. Окрім цього вказала, що її було звільнено у день поновлення на посаді згідно рішення суду. Також просила зобов`язати Державну екологічну інспекцію Карпатського регіону, як новоутворений орган прийняти її на рівнозначну посаду, а з Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області стягнути вихідну допомогу при звільненні.
Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечила, згідно поданого відзиву та додаткових пояснень. Зазначила, що відповідно до постанови КМУ відбувається ліквідація Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області як юридичної особи публічного права, а новостворена юридична особа Державна екологічна інспекція Карпатського регіону не є правонаступником жодного органу державної влади. На даний час у штаті відповідача не працює жоден працівник. Вказала, що на час звільнення позивача була відсутня норма про необхідність пропонування вакантної посади та працевлаштування працівника. Таким чином приймаючи оскаржуване рішення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Підстав для виплати вихідної допомоги у зв`язку з ліквідацією органу не передбачено. Просила у задоволенні позову відмовити
Розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши і оцінивши докази, суд зазначає наступне.
Наказом Державної екологічної інспекції України від 27.07.2015 року за №114-о, ОСОБА_1 призначено на посаду провідного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Івано-Франківської області державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області Держекоінспекції України.
08.02.2019 року Державною екологічною інспекцією України видано наказ за № 61 «Про ліквідацію Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року за № 102 «Питання реалізації Концепції реформування системи державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища».
Відповідно до наказу Державної екологічної інспекції України від 08.02.2019 року за № 61 «Про ліквідацію Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року за № 102 «Питання реалізації Концепції реформування системи державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища» ліквідується як юридична особа публічного права з наступним вивільненням працівників Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області.
Наказом голови ліквідаційної комісії Державної екологічної інспекції у Івано-Франківській області від 02.05.2019 року №41-о ОСОБА_1 звільнено з посади провідного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Івано-Франківській області - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища в Івано-Франківській області, 03.05.2019 у зв`язку із ліквідацією Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області згідно з пунктом 1 частини 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», пунктом 1 статті 40 КЗпП України.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 року у справі № 300/1165/19 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області від 02.05.2019 №41-о «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади провідного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Івано-Франківської області - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області.

Поновлено ОСОБА_1 з 4 травня 2019 року на посаді провідного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Івано-Франківської області - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області.

Стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2019 року вказане рішення залишено без змін.

На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 року у справі № 300/1165/19 Державною екологічною інспекцією в Івано-Франківській області винесено наказ від 11.11.2019 року за № 48-о «Про поновлення ОСОБА_1 », яким скасовано наказ Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській областівід 02.05.2019 року за № 41-о «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Івано-Франківської області - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області з 04 травня 2019 року (а.с.15).

Наказом Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області від 11.11.2019 року за № 50-о «Про звільнення ОСОБА_1 », позивача звільнено з посади провідного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Івано-Франківської області - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області 11.11.2019 року відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» (а.с.16).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Суд, у відповідності до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин та зазначає зміст норм права відповідно до них.

Пунктом 4 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Відповідно до п. 1-1 частини 2 статті 87 Закону України «Про державну службу» підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є ліквідація державного органу.

Статтею 87 Закону, в редакції чинній до 18.10.2019 визначено, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.

В той же час, в редакції Закону чинній на момент звільнення позивача з державної служби (11.11.2019) вказане положення відсутнє.

Однак, відповідно до частин другої та третьої статті 5 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на момент звільнення позивача з державної служби) відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Суд зазначає, що статтею 87 Закону в редакції чинній на момент звільнення позивача, визначено виключно підстави для припинення державної служби, однак порядок і процедуру такого припинення не визначено.

Відтак, на думку суду, з урахуванням положень статті 5 Закону, до спірних правовідносин слід застосовувати положення Кодексу законів про працю України.

Так, статтею 40 КЗпП передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Згідно статті 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Суд зазначає, що при розгляді спору про звільнення працівника у зв`язку з ліквідацією установи (державного органу) необхідно з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація установи, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №102 «Питання реалізації Концепції реформування системи державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища» в структурі Державної екологічної інспекції України відбувається реформування, в рамках якого деякі територіальні органи інспекції об`єднуються і утворюються міжтериторіальні.

В додатку 1 постанови вказуються інспекції, що підлягають ліквідації, в додатку №2 - які створюються.

Таким чином, відповідно до вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України підлягають ліквідації Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області та Державна екологічна інспекція у Чернівецькій області з утворенням міжтериторіальної структури - Державної екологічної інспекції Карпатського округу.

Державною екологічною інспекцією України видано наказ від 08.02.2019 №61 «Про ліквідацію Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області», яким вирішено ліквідувати як юридичну особу публічного права Державну екологічну інспекцію в Івано-Франківській області, утворено ліквідаційну комісію та призначено голову ліквідаційної комісії.

Відповідно до положень частини першої статі 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняє свою діяльність, передаючи все своє майно, права та обов`язки іншим юридичним особам - правонаступникам внаслідок реорганізації (через злиття, приєднання, поділ, перетворення) або ліквідації.

Тобто, при реорганізації юридична особа припиняється, але її права та обов`язки в порядку правонаступництва переходять до нової (іншої) юридичної особи. При цьому до правонаступника переходять обов`язки не тільки в частині майнових прав, а й трудових відносин, в тому числі обов`язок щодо працевлаштування працівника (переведення працівника на іншу роботу).

Ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім. У зв`язку з цим при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права, про ліквідацію яких було прийнято рішення, судам належить, крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників, з`ясовувати фактичність такої ліквідації (чи мала місце у цьому випадку реорганізація). При вирішенні зазначеної категорії спорів підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема: припинено виконання функцій ліквідованого органу чи покладено виконання цих функцій на інший орган.

Встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується не виключає, а передбачає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Аналогічна позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України у постановах від 04.03.2014 №21-8а14, від 27.05.2014 №21-108а14, від 28.10.2014 №21-484а14, від 19.01.2016 №21-2225а15 та була підтримана Верховним Судом у постановах від 10 жовтня 2018 року по справі №816/979/17, від 20 червня 2018 року по справі №П/811/3349/15.

Таким чином, у випадку ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, обов`язок щодо працевлаштування (пропозиції про працевлаштування згідно статті 49-2 КЗпП) працівників ліквідованої установи (організації) поширюється не лише на цю установу (організацію), а й на відповідну новостворену установу (організацію), оскільки, як зазначено Верховним Судом України, роботодавцем у такому випадку є держава, а не окрема установа, що діє від імені держави.

Зі змісту Положення про Державну екологічну інспекцію в Івано-Франківській області та Положення про Державну екологічну інспекцію Карпатського округу, суд дійшов висновку, що зміст повноважень, завдань і функцій свідчить про те, що фактично відбулася реорганізація шляхом ліквідації територіального органу - Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області з одночасним створенням Державної екологічної інспекції Карпатського округу як структурного підрозділу Державної екологічної інспекції України. Функції та повноваження вказаних територіальних органів, які ліквідуються покладено на новоутворені територіальні органи як структурні підрозділи апарату Державної екологічної інспекції України.

Варто зазначити, що власник або уповноважений ним орган вважаються такими, що належно виконали вимоги частини 2 статті 40, частини 3 статті 49-2 КЗпП України стосовно працевлаштування працівника, якщо запропонували йому наявну на підприємстві роботу, тобто, вакантну посаду або роботу за відповідною професією, спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника або уповноважений ним орган з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 18.10.2017 у справі № 6-1723цс17 та підтримані Верховним Судом у постанові від 10.10.2018 у справі №816/979/17.

Стаття 42 КЗпП України визначає, що роботодавцем має бути враховано переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.

Відповідно до статті 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Отже, для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен здійснити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом підготовки довідки в довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі.

Тобто, ці обставини повинен з`ясовувати сам суб`єкт владних повноважень, приймаючи відповідне рішення.

Зазначена правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 08.05.2019 у справі №806/1175/17.

Так у даній справі, відповідач 11.11.2019, поновивши позивача на посаді на виконання рішення суду, цього ж дня видав наказ про її звільнення. Відтак, відповідач не виконав вимог щодо попередження про наступне вивільнення та не пропонував позивачу будь-які вакантні посади чи іншу роботу у новоствореній Державній екологічній інспекції Карпатського округу.

Твердження представника відповідача про попередження позивача про наступне вивільнення від 18.02.2019 (з яким позивач відмовилась ознайомлюватись, згідно акту відмови від підпису) не може вважатися належним виконанням обов`язку відповідачем, оскільки передували прийняттю попереднього наказу №41-о від 02.05.2019 «Про звільнення ОСОБА_1 » та фактично були реалізовані відповідачем внаслідок прийняття такого наказу.

В той же час, 11.11.2019, поновивши позивача на посаді начальника Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, відповідачем не дотримано вимог щодо попередження позивача про наступне вивільнення та пропозиції вакантних посад, і тим же ж днем видано оскаржуваний наказ про звільнення.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що у рішенні Івана-Франківського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 у справі №300/1165/19, що набрало законної сили, встановлено обставини, що не підлягають доказуванню при розгляді даної адміністративної справи, такими обставинами, серед іншого, є встановлення судом наявної реорганізації шляхом ліквідації територіального органу Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області з одночасним створенням Державної екологічної інспекції Карпатського округу як структурного підрозділу Державної екологічної інспекції України а не ліквідація юридичної особи публічного права.

Згідно оскаржуваного наказу Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області від 11.11.2019 року за № 50-о «Про звільнення ОСОБА_1 », позивача звільнено з посади провідного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Івано-Франківської області - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області 11.11.2019 року відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» (ліквідація державного органу).

Враховуючи встановлені судом обставини щодо наявної в даному випадку реорганізації юридичної особи а не ліквідація юридичної особи публічного права, що не підлягають доказуванню при розгляді даної адміністративної справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав зазначених відповідачем у оскаржуваному наказі № 50-о від 11.11.2019 для припинення державної служби позивача за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку з ліквідацією державного органу, оскільки фактично мало місце реорганізація державного органу.

Крім того, відповідачем у оскаржуваному наказі № 50-о від 11.11.2019 не визначено підставою для звільнення скорочення штатних одиниць чи відсутність наявних вакансій.

Також відповідачем порушено порядок звільнення позивача внаслідок непопередження про наступне вивільнення, оскільки як уже зазначалось судом вище, попередження позивача про наступне вивільнення від 18.02.2019 не може вважатися належним виконанням обов`язку відповідачем, так як передували прийняттю попереднього наказу №41-о від 02.05.2019 «Про звільнення ОСОБА_1 » та фактично були реалізовані відповідачем внаслідок прийняття такого наказу.

Як наслідок, слід визнати протиправним та скасувати наказ від 11.11.2019 року за № 50-о «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади провідного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Івано-Франківської області - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, а позов в цій частині є таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При цьому, закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 Кодексу законів про працю України, а встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02.10.2018 у справі № 821/3687/15-а, від 11.10.2018 у справі № 826/26897/15 та від 11.10.2018 у справі № 823/5367/15.

Тобто, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

У зв`язку з цим, позивач підлягає поновленню на посаді провідного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Івано-Франківської області - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, з якої її було незаконно звільнено наказом за №50-о від 11.11.2019.

Тому, вимоги позивача про зобов`язання Державної екологічної інспекції Карпатського округу прийняти позивача на роботу на рівнозначну посаду до задоволення не підлягає.

Вимогу позивача про стягнення з Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області вихідної допомоги при звільненні суд вважає необґрунтованою, оскільки приписами статті 87 Закону України «Про державну службу» передбачено виплату вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати виключно у разі звільнення з державної служби на підставі пункту 1 частини першої цієї статті.

Відповідно до статті 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку №100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області від 15.01.2020 №31 середньоденна заробітна плата позивача складає 320,98 грн.

Період вимушеного прогулу становить з 12.11.2019 по 10.09.2020, тобто 208 днів.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за вказаний період у сумі 66 763,84 грн.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.

Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

За таких обставин суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині поновлення на посаді та стягнення середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області №50-о від 11.11.2019 Про звільнення ОСОБА_1 з посади провідного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Івано-Франківської області - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області.

Поновити ОСОБА_1 з 12.11.2019 року на посаді провідного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Івано-Франківської області - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області.

Стягнути з Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 66 763 (шістдесят шість тисяч сімсот шістдесят три) гривень 84 копійок, з утриманням податків та інших обов`язкових платежів при виплаті.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку за один місяць в розмірі 4 690 (чотири тисячі шістсот дев`яносто) гривень, допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

відповідач: Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області (, вул. А. Сахарова, 23 а, м. Івано-Франківськ, 76000);

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - Державна екологічна інспекція Карпатського округу (, вул. А. Сахарова, 23 а, м. Івано-Франківськ, 76000).

Суддя /підпис/ ОСОБА_2 .

Рішення складене в повному обсязі 16 вересня 2020 р.