Справа № 260/2397/20
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 260/2397/20 пров. № А/857/9739/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року у справі №260/2397/20 за адміністративним позовом Закарпатської обласної ради до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови (головуючий суддя першої інстанції - Рейті С.І., час ухвалення 14:28 год., місце ухвалення м. Ужгород, дата складання повного тексту 27.07.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

Закарпатська обласна рада звернулася до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.06.2020 року на позивача накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення Закарпатського апеляційного суду у справі №308/5864/18 від 12.12.2019 року без поважних причин. Позивач вважає, що вказана постанова про накладення штрафу є безпідставною та необґрунтованою, оскільки обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин. В той же час, 18.03.2020 року, не будучи обізнаною про відкриття виконавчого провадження № 61566749, Закарпатська обласна рада прийняла рішення №1706 «Про поновлення на роботі», яким поновила ОСОБА_1 на посаді начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради відповідно до постанови Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 року по справі №308/5864/18. Вказане рішення обласною радою було прийнято в межах компетенції та повноважень визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та містить доручення начальнику або виконуючому обов`язки начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради здійснити необхідні організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням цього рішення, а також розпоряджень та доручень голови обласної ради. Таким чином, вважає, що позивач добровільно виконав рішення суду, а відтак, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до відповідальності за невиконання рішення без поважних причин.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 09 червня 2020 року в розмірі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні №61566749.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазнає, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема суть доводів апелянта зводиться до того, що рішення суду боржником не виконано у межах та у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження», вимоги виконавчого документа боржником у повному обсязі не виконано, відповідний запис до трутової книжки стягувача не внесено, жодних повідомлень про дії, вчинені на виконання рішення суду, або поважні причини невиконання рішення суду боржником надано не було, у зв`язку із чим суд першої інстанції помилково дійшов висновку про повне, фактичне виконання рішення суду боржником, тому дії державного виконавця по винесенню постанови про накладення штрафу вчинені у межах та у спосіб визначений Законом. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач в судове засідання не прибув, надіслав суду заяву про розгляд справ у його відсутності.

Згідно із ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24.05.2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Закарпатської обласної ради, комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради та третього відповідача начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Малик Юлії Леонідівни, про визнання незаконним та скасування рішення сесії Закарпатської обласної ради від 22.02.2018 року №1091 та наказу №12-к від 08.05.2018 року та поновлення на роботі, а також виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовлено повністю.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24.05.2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 . Визнано незаконним та скасовано рішення сесії Закарпатської обласної ради від 22.01.2018 року №1091 «Про звільнення директора КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради». Визнано незаконним та скасовано наказ Начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Малик Юлії Леонідівни «Про звільнення ОСОБА_1 » №12-к від 08.05.2018 року. Зобов`язано поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради. Присуджено стягнути з Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 09.05.2018 року по 12.12.2019 в розмірі 655 430,49 грн та моральну шкоду в розмірі 3000 гривень. В решті позовних вимог відмовлено.

15.01.2020 року Ужгородським міськрайонним судом видано виконавчий лист по цивільній справі №308/5864/18.

17.03.2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Магдою С.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61566749, якою, одночасно зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Рішенням позачергової сесії VII скликання Закарпатської обласної ради від 18.03.2020 року №1706 «Про поновлення на роботі», відповідно до п. 20 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з метою виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 року по справі №308/5864/18, обласна рада вирішила: Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради відповідно до постанови Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 року по справі №308/5864/18. Затвердити додаткову угоду до Контракту з керівником Комунальної установи «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» ОСОБА_1 від 31.03.2015 року, що додається. Доручити голові обласної ради укласти зазначену в пункті 2 цього рішення додаткову угоду до Контракту з керівником Комунальної установи «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» від 31.03.2015 року. Доручити голові обласної ради видавати розпорядження, пов`язані із виконанням цього рішення, направляти листи та повідомлення, вчиняти будь-які інші дії в інтересах Закарпатської обласної ради як засновника та власника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради. Начальнику або виконуючому обов`язки начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради здійснити необхідні організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням цього рішення, а також розпоряджень та доручень голови обласної ради. Контроль за виконанням цього рішення покласти на голову обласної ради та постійну комісію обласної ради з питань законності, правопорядку, майна та приватизації, регламенту.

25.03.2020 року Закарпатською обласною радою направлено ОСОБА_1 листа за №01.1-05/113, згідно якого на заяву та лист останньої повідомлено, що відповідно до вимог законодавства України про працю, Закарпатська обласна рада вжила заходів, спрямованих на поновлення на посаді, як це передбачено постановою Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 року по справі №308/5864/18, на підтвердження чого надіслано відповідне рішення. Крім того, згідно вказаного листа, ОСОБА_1 надіслано для підписання додаткову угоду до Контракту з керівником Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» від 31.03.2015 року у двох примірниках, один з яких просить невідкладно повернути після підписання.

31.03.2020 року Закарпатською обласною радою направлено ОСОБА_1 листа за №01.2-14/613, згідно якого повідомлено, що на виконання п.1 рішення Закарпатської обласної ради «Про поновлення на роботі» від 18.03.2020 року №1706, а також п.1 рішення Закарпатської обласної ради «Про звільнення начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради ( ОСОБА_1 )» від 18.03.2020 року №1707, останній нараховано заробітну плату за період з 13.12.2019 року по 31.03.2020 року включно відповідно до штатного розпису, затвердженого рішенням Закарпатської обласної ради від 22.12.2019 року №1667 (копія наказу від 30.03.2019 року №16-к додається), грошову компенсацію за 8 (вісім) календарних днів основної щорічної відпустки за період з 13.12.2019 року по 31.03.2020 року та за 1 (один) календарний день додаткової відпустки за період з 13.12.2019 року по 31.03.2020 року. З метою своєчасності проведення повного розрахунку належна сума готівкових коштів у розмірі 45466,21 грн. перерахована 31.03.2020 року засобами поштового зв`язку на адресу: АДРЕСА_1 .

Крім того зазначено, що трудова книжка буде належним чином заповнена шляхом внесення до неї відповідних записів щодо поновлення на посаді та звільнення після надання її до Комунальної установи "Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради. Щодо отримання трудової книжки у день звільнення 08.05.2018 року свідчить підпис у Книзі обліку руху трудових книжок.

Листом в.о. начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Мішко Є. від 31.03.2020 року за №01.1-06/614, Закарпатську обласну раду проінформовано, що ОСОБА_1 з 13.12.2019 року по 31.03.2020 року на роботу за адресою місця знаходження Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради не з`являлася, після звільнення з посади (роботи) ОСОБА_2 до виконання обов`язків не приступила, накази про поновлення на роботі та складання обов`язків не видавала, трудову книжку не надала, що с свою чергу унеможливило внесення до неї відповідних записів. У зв`язку з фізичною відсутністю ОСОБА_1 на робочому місці ознайомити її з наказом №16-к від 30.03.2020 року «Про повний розрахунок з ОСОБА_1 » під розпис не видається можливим.

З огляду на наведене, з метою належного та своєчасного виконання вказаних рішень Закарпатської обласної ради, недопущення в процесі їх виконання можливих порушень прав та охоронюваних законом інтересів поновленого на роботі працівника, 31.03.2020 року на адресу ОСОБА_1 був направлений лист вих. №01.2-14/613, яким ОСОБА_1 проінформовано щодо проведеного повного розрахунку з нею, та запропоновано надати трудову книжку для внесення відповідних записів.

12.05.2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 направлено до Закарпатської обласної ради вимогу за №61566749/2 (20.1), якою зобов`язано боржника та стягувача в триденний строк з дня отримання вимоги повідомити державного виконавця щодо виконання суду з наданням підтверджуючих документів, а саме: копію трудової книжки стягувача з відповідним записом.

Листом від 21.05.2020 року за №01.1-08/845 Комунальна установа «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради повторно звернулася до ОСОБА_1 з проханням надати трудову книжку.

22.05.2020 року Закарпатською обласною радою направлено листа до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за № 869/01-30 на вимогу державного виконавця із зобов`язанням надати копію трудової книжки стягувача з відповідним записом. Проінформовано, що Закарпатською обласною радою добровільно та своєчасно виконано рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді, трудові книжки керівників та працівників підприємств, установ та організацій, засновником яких є обласна рада, не зберігаються в обласній раді, тому в частині виконання рішення суду в тому числі і щодо внесення запису в трудову книжку стягувача належать до компетенції та повноважень керівництва та працівників комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради.

09.06.2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Магдою С.Г. винесено постанову про накладення на Закарпатську обласну раду штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин.

В той же час, згідно даної постанови, 27.04.2020 року на адресу відділу надійшло повідомлення боржника про виконання рішення суду, а саме розпорядженням Закарпатської обласної ради від 18.03.2020 року поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради.

На підставі викладеного, 12.05.2020 року виконавцем направлено вимогу на адресу стягувача та боржника про надання підтверджуючих документів про повне виконання рішення суду, а саме: надання копії трудової книжки ОСОБА_1 з відповідним записом.

05.06.2020 року до відділу надійшла відповідь стягувача, з якої встановлено, що рішення суду боржником в повному обсязі не виконано, відповідний запис до трудової книжки не внесено, належним чином завірена копія рішення Закарпатської обласної ради № 1706 від 18.03.20250 року ані представником боржника, ані через поштове відділення ОСОБА_1 направлена не була.

18.06.2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Магдою С.Г. направлено, в тому числі, ОСОБА_1 вимогу за №61566749/2 (20.1), якою зобов`язано останню в семиденний строк з дня отримання вимоги, надати до комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради трудову книжку для внесення відповідного запису про поновлення на посаді комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, про що невідкладно повідомити державного виконавця.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин, позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що державний виконавець не дослідивши питання поважності невиконання з боку позивача судового рішення, не врахувавши той факт, що позивачем вживалися заходи щодо виконання рішення суду.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон 1404).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно положень ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно зі ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання боржником судового рішення у встановлений строк без поважних причин. Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Магда С.Г. про накладення штрафу від 09.06.2020 року у виконавчому провадженні №61566749 на боржника Закарпатську обласну раду - накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. за невиконання виконавчого листа №308/5864/18 без поважних причин.

Обґрунтовуючи поважність причин невиконання рішення суду в повному обсязі, позивач вказує, що 18.03.2020 року Закарпатська обласна рада прийняла рішення №1706 «Про поновлення на роботі», яким поновила ОСОБА_1 на посаді начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради відповідно до постанови Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 року по справі №308/5864/18.

Проте, у зв`язку з відсутністю у Закарпатській обласній раді трудової книжки ОСОБА_1 (таку було видано ОСОБА_1 при звільненні згідно рішення Закарпатської обласної ради від 22.02.2018 року № 1091, про що свідчить відповідний запис у Книзі обліку руху трудових книжок та вкладишів до них та її розписка в отриманні цієї трудової книжки), а також не наданням такої на прохання Закарпатської обласної ради та Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, позивач не міг виконати рішення суду в частині внесення відповідного запису до трудової книжки, про що, повідомлено державного виконавця.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано і таке невиконання сталося без поважних на те причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Як слідує з матеріалів справи, на виконання постанови Закарпатського апеляційного суду в цивільній справі № 308/5864/18 позивач поновив ОСОБА_1 на роботі.

Також судом встановлено, що позивач не міг виконати рішення суду в частині внесення відповідного запису до трудової книжки через відсутність відповідної трудової книжки та не наданням такої ОСОБА_1 .

Отже, позивач вчинив всі залежні від нього дії для забезпечення виконання рішення суду.

Як уже зазначалось апеляційним судом вище, статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено що у разі невиконання боржником без поважних причин у встановлений строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі, виконавець виносить постанову про накладення штрафу.

Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Постанова державного виконавця про накладення штрафу не містить обґрунтувань щодо реальної можливості позивача внесення запису про поновлення ОСОБА_1 на посаді до трудової книжки останньої та умисного не вчинення цих дій.

Таким чином, невиконання судового рішення позивачем в частині внесення відповідного запису до трудової книжки, за фактичної відсутності у нього цієї трудової книжки, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу, у такому випадку, жодним чином не захищає право особи на повне виконання рішення суду.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження». виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

З урахуванням наведених вище норм чинного законодавства та обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що часткове невиконання судового рішення відбулось з незалежних від позивача причин, які є поважними у розумінні статей 63, 75, Закону України №1404, що виключає можливість накладення штрафу на боржника.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року у справі №260/2397/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 08.10.2020р.