Справа № 620/3536/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3536/19 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Аліменка В.О.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармер Атлантик» на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармер Атлантик» до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фармер Атлантик», звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14.06.2019 № /998 та від 25.10.2019 № /317.

В подальшому, 07 квітня 2020 року до Чернігівського окружного адміністративного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармер Атлантик» надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач також просить стягнути з відповідачів на його користь матеріальну та моральну шкоду в розмірі 1 700 000,00 грн.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармер Атлантик» про збільшення позовних вимог від 07 квітня 2020 року було повернуто позивачу.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги апелянт наполягає, що суд першої інстанції, залишаючи заяву про збільшення позовних вимог без руху, дійшов помилкового висновку щодо необхідності сплати позивачем судового збору за вимогу щодо стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 листопада 2020 року до Чернігівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармер Атлантик» до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року відкрито провадження у справі № 620/3536/19.

В подальшому, 07 квітня 2020 року до Чернігівського окружного адміністративного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармер Атлантик» надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач також просить стягнути з відповідачів на його користь матеріальну та моральну шкоду в розмірі 1 700 000,00 грн.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармер Атлантик» надійшла заява про збільшення позовних вимог залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків до 28 квітня 2020 року шляхом надання документу про сплату судового збору в розмірі 21 020,00 грн.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року продовжено позивачу строк для усунення недоліків заяви на виконання ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року на десять днів, перебіг якого починається з наступного дня після закінчення строку дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 (зі змінами та доповненнями).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармер Атлантик» про збільшення позовних вимог від 07 квітня 2020 року було повернуто позивачу.

Суд першої інстанції, повертаючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармер Атлантик» про збільшення позовних вимог від 07 квітня 2020 року, виходив з того, що 21 травня 2020 року у підготовчому засіданні представник позивача повідомив суд, що ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року позивачем виконана не буде.Отже суд встановив, що недоліки заяви про збільшення позовних вимог, яка залишена без руху, позивач не усунув.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, до заяви про збільшення позовних вимог застосовуються вимоги як до позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 07 квітня 2020 року до Чернігівського окружного адміністративного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармер Атлантик» надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач також просить стягнути з відповідачів на його користь матеріальну та моральну шкоду в розмірі 1 700 000,00 грн.

Частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармер Атлантик» про збільшення позовних вимог залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків до 28 квітня 2020 року шляхом надання документу про сплату судового збору в розмірі 21 020,00 грн.

Залишаючи заяву позивача про збільшення позовних вимог без руху з підстав необхідності сплати судового збору, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки до адміністративного позову не додано судового рішення, яким станом на дату подання позову було б визнано рішення відповідачів протиправними і на підставі чого позивачем заявлялася б вимога про відшкодування шкоди, завданої такими рішеннями, відтак, застосування пункту тринадцятого частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» у даному випадку є недоречним.

Щодо таких вимог ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, об`єкти справляння судового збору з розподілом на ті, за які судовий збір справляється і ті, за які цей збір не справляється, визначені Законом № 3674-VI «Про судовий збір».

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема заяви про збільшення позовних вимог та апеляційної скарги позивача, позивач посилався на пункт 13 частини другої статті 3 Закону №3674-VI як на підставу для звільнення від сплати судового збору за подання заяви про збільшення позовних вимог у даній справі.

За змістом зазначеної норми, судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішують судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зміст цієї норми вказує на те, що позовну вимогу про відшкодування шкоди заявлену в адміністративному судочинстві обов`язково зумовлює вимога про вирішення публічно-правового спору (наприклад визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень).

В такому випадку вимога про відшкодування шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка її зумовлює, такий платіж сплачується.

Аналогічні висновки щодо застосування зазначених норм права містяться в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 02 травня 2019 року у справі №9901/167/19, ухвалах Верховного Суду від 05 березня 2020 року у справі № 597/664/18 та від 13 березня 2018 року у справі №820/5268/17.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При цьому, згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, суди при вирішенні спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, якою щодо спірних правовідносин є саме позиція, викладена в ухвалі від 05 березня 2020 року у справі № 597/664/18.

Отже, суд першої інстанції, залишаючи заяву про збільшення позовних вимог без руху, дійшов помилкового висновку щодо необхідності сплати позивачем судового збору за вимогу щодо стягнення моральної шкоди.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармер Атлантик» про збільшення позовних вимог від 07 квітня 2020 року є передчасними.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до створення перешкоди у реалізації позивачем права на доступ до правосуддя, а тому наявні підстави для його скасування.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармер Атлантик» про збільшення позовних вимог у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармер Атлантик» до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. 243, 315, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармер Атлантик» на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року - задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року - скасувати та направити справу до Чернігівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлено 07.09.2020 року.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

В.О. Аліменко