Справа № 359/6340/20
Суддя: Чирка С. С.
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

при секретарі судового засідання Івановій К.А,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника 3-го відділу з персоналу прикордонної служби «Бориспіль-1» Державної прикордонної служби України окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» старшого лейтенанта Хоменка Артема Олеговича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил перебування іноземця на території України

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року представник позивача звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаною позовною заявою у якій просить суд скасувати постанову №049731 від 30.07.2020 року.

Свої вимоги обґрунтовує наступним. Заступником начальника 3-го відділу з персоналу прикордонної служби «Бориспіль-1» Державної прикордонної служби України окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» старшим лейтенантом Хоменком А.О. було винесено постанову №049731 від 30.07.2020 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 5100 грн., звинувативши позивача в тому, що він порушив встановлений термін перебування на території.

Представник позивача стверджує, що зазначена постанова є незаконною, оскільки ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, відносно нього застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та домашнього арешту, а на теперішній час кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді. Однак, посадовими особами Державної прикордонної служби України при накладенні адміністративного стягнення не було враховано те, що відносно ОСОБА_1 здійснюється кримінальне провадження, у зв`язку з чим він не виїхав з території України вчасно.

Ухвалою судді від 18.08.2020 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено судове засідання.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином,надав заяву про розгляд справи у його відсутність,позовні вимоги підтримали.

Відповідача у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що заступником начальника 3-го відділу з персоналу прикордонної служби «Бориспіль-1» Державної прикордонної служби України окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» старшим лейтенантом Хоменком А.О. 30.07.2020 року винесена постанова про накладення адміністративного стягнення в сфері порушення встановленого терміну перебування в Україні, виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України № НОМЕР_1 (а.с.10).

Вказаною постановою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.203 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100 гривень.

З постанови слідує, що ОСОБА_1 30.07.2020 року о 13 годині 50 хвилин в ДП МА «Бориспіль», під час оформлення пасажирів рейсу «Київ-Баку», подав на паспортний контроль закордонний паспорт громадянина Азербайджану на своє ім`я з відміткою про реєстрацію на території України від 02.07.2019 року, виходячи з якої він перебував на території України 395 днів, тобто порушив термін перебування на території України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.203 КУпАП.

Як вбачається з обвинувального акту затвердженого прокурором Київської місцевої прокуратури №4, ОСОБА_1 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 263 КУпАП (а.с. 14-16).

Відповідно до копії ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 05.09.2019 року клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського управління поліції ГУ НП у м. Києві про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено. До ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у межах 60 діб та визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 грн. (а.с. 17).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 222-1 КУпАП передбачено, що органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 203 щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, в основу якого було покладено доведений на його думку факт порушення позивачем встановленого терміну перебування в Україні, виявлений в пункті пропуску через державний кордон України.

Частина 2 ст. 203 КУпАП передбачає відповідальність за недодержання іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку реєстрації або проживання на території України за недійсними документами чи документами, строк дії яких закінчився, або порушення встановленого терміну перебування в Україні, виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Позивач стверджує, що він дійсно перебував в Україні понад встановлений термін, однак склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП відсутній, оскільки у зв`язку з розглядом відносно нього кримінального провадження він не міг залишити територію України, оскільки це заборонено вимогами ст. 22 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Так, відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон), строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно з положеннями п.п. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150 (далі - Порядок), іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Статтею 17 Закону передбачена можливість продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Таким чином, дотримання іноземцем встановленого терміну перебування в Україні, має бути здійснене або шляхом вільного виїзду з України протягом встановленого строку, або шляхом продовження строку перебування в Україні.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону, виїзд з України іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, якщо: йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення або кримінальна справа розглядається судом - до закінчення кримінального провадження; його засуджено за вчинення кримінального правопорушення - до відбування покарання або звільнення від покарання; його виїзд суперечить інтересам забезпечення національної безпеки України - до припинення обставин, що перешкоджають виїзду.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону виїзд з України іноземця або особи без громадянства може бути за рішенням суду тимчасово відкладено до виконання ним майнових зобов`язань перед фізичними та юридичними особами в Україні, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Підстави, передбачені у частинах другій і третій ст. 22 Закону, серед яких, розгляд судом кримінального провадження, не пов`язані з волею іноземця, а є обмеженням його права вільного пересування задля досягнення відповідного суспільного інтересу.

За наявності підстав, передбачених ст. 22 Закону, від іноземця не вимагається письмове звернення, більше того, в таких випадках, органи державної влади вживають заходи, спрямовані на подальше перебування іноземця на території України, навіть якщо це проти його волі, - відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежується право виїзду з України.

Таким чином, оскільки відносно ОСОБА_1 судом розглядається кримінальне провадження, що відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 22 Закону є підставою, коли виїзд іноземцю не дозволяється, то і прийняття рішення про притягнення іноземця ОСОБА_1 до відповідальності за перебування на території України понад встановлені строки є необґрунтованим.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем не було надано належних, допустимих та достатніх доказів, які могли б підтвердити правомірність оскаржуваної постанови, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 049731 від 30 липня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 203 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 72, 75-77, 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до заступника начальника 3-го відділу з персоналу прикордонної служби «Бориспіль-1» Державної прикордонної служби України окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» старшого лейтенанта Хоменка Артема Олеговича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил перебування іноземця на території України задовольнити.

Скасувати постанову № 049731 від 30 липня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 5100,00 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 203 КпАП України.

Справу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 203 КпАП України у відношенні ОСОБА_1 - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Чирка С.С.