Справа № 140/6886/20
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року ЛуцькСправа № 140/6886/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

за участю секретаря судового засідання Шепталової А.П.,

представників відповідачів Решетника О.Л., Данилюка Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби у Волинській області (далі - ГУ ДКСУ у Волинській області, відповідач 2) про стягнення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість у сумі 570716,00 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) (а.с.16-17, 97).

В обґрунтування позовних вимог вказала, що після узгодження у судовому порядку заявленої до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість - 163334,00 грн за березень 2015 року та 407382,00 грн за грудень 2015 року - правомірно очікувала на повернення їй зазначених сум на рахунок у банку. Позивач стверджує, що після її звернення у вересні 2019 року до податкового органу стало відомо, що вказані суми відповідачем 1 в ручному режимі були внесені до Тимчасового реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, але до цього часу фактично не відшкодовані, що змушує її звернутись до суду з вимогою про їх стягнення. Вважає, що невідшкодування з бюджету належних їй сум податку на додану вартість має триваючий характер.

Ухвалою судді від 05 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач 1 - ГУ ДПС у Волинській області - у відзиві на позов у задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю (а.с.38-39). В обґрунтування цієї позиції вказав, що заявлена до стягнення сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень та грудень 2015 року (163334,00 грн та 407382,00 грн відповідно) узгоджувалася у судовому порядку. Разом з тим, з 01 січня 2017 року набрав чинності Закон України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» (далі - Закон №1797-VIII), яким запроваджено ведення єдиного Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 01 січня 2017 року, та Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету. Також пунктом 56 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у Тимчасовому реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється Кабінетом Міністрів України.

ГУ ДПС у Волинській області внесло дані щодо сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за березень та грудень 2015 року до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, про що останню повідомлено листом від 18 жовтня 2019 року №1501/ФОП/03-20-33-02. З наведених підстав відповідач 1 вважає, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідач 2 - ГУ ДКСУ у Волинській області - у відзиві на позов також просив у задоволенні позову відмовити (а.с.60-61). Доводи відповідача 2 зводяться до того, що Законом №1797-VIII з 01 січня 2017 року змінено порядок здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, зокрема, на даний час не передбачено надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку Державною казначейською службою України на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Відповідно до пункту 200.15 статті 200 ПК України, Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року №26 (далі - Порядок №26), після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду, контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника. При цьому органи Казначейства здійснюють лише розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, не мають права втручатися у їх діяльність та не уповноважені самостійно спрямовувати надані бюджетні асигнування. Позивачем не наведено фактів порушення його прав та інтересів з боку Головного управління Казначейства.

У відповіді на відзив (а.с.66-69) позивач підтримала позовні вимоги, покликаючись на висновки Великої Палата Верховного Суду в постанові від 12 лютого 2019 року у справі №826/7380/15. З огляду на зміну державою порядку повернення сум бюджетного відшкодування (скасовано інститут висновку та введено Реєстри заяв) та тривалу бездіяльність контролюючого органу, включення заявлених та узгоджених сум бюджетного відшкодування до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість є неефективним та, як зазначила позивач, упродовж тривалого часу вона так і не отримала бюджетне відшкодування. В решті доводи відповіді на відзив стосуються клопотання відповідача 1 про залишення позову без розгляду.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач 1 підтримав доводи відзиву (а.с.72-73). Вважає, що законодавчі зміни порядку відшкодування податку на додану вартість, а також зміна судової практики не є підставою для звернення платником податку до суду із позовом про стягнення таких сум. В іншому доводи заперечення дублюють доводи відзиву.

Ухвалою суду від 16 липня 2020 року розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалами суду від 03 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ГУ ДКСУ у Волинській області про виключення його з числа відповідачів та залучення до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача та у задоволенні клопотання ГУ ДПС у Волинській області про залишення позову без розгляду; підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні 28 вересня 2020 року представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги з урахуванням заяви про їх зменшення з наведених у позові підстав. Вважає, що позивач зі свого боку виконала усі вимоги, визначені статтею 200 ПК України для отримання на її рахунок бюджетного відшкодування, однак триваюча бездіяльність контролюючого органу призвела до стану юридичної невизначеності щодо отримання узгоджених у судовому порядку сум бюджетного відшкодування. Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість фактично не працює, що підтверджено правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2019 року у справі №826/7380/15. Тому єдиним способом отримання бюджетного відшкодування є стягнення бюджетної заборгованості.

У письмовому клопотанні позивач просила розгляд справи після оголошеної судом перерви продовжувати за її відсутності та відсутності її представника; позов підтримала (а.с.127).

У судових засіданнях 28 та 30 вересня 2020 року представники відповідачів, кожен зокрема, у задоволенні позову просили відмовити з підстав наведених у відзиві на позов. Представник відповідача 1 також повідомив, що контролюючим органом здійснювалися заходи щодо відшкодування податку на додану вартість за березень та грудень 2015 року та фактично за заявами платника відшкодовано 242528,00 грн за березень 2015 року та 157411,00 грн за грудень 2015 року. Решта заявлених сум включено до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та будуть перераховані платнику після виділення з Державного бюджету відповідних призначень.

Заслухавши усні пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив такі обставини та відповіді їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 07 квітня 2000 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.123). Позивач перебуває на обліку як платник податків в ГУ ДПС у Волинській області, є платником податку на додану вартість.

Як слідує з матеріалів справи, позивач подала контролюючому органу податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року (вх. № від 20 квітня 2015 року) разом із заявою про відшкодування на рахунок платника податку на додану вартість у сумі 405862,00 грн, а також податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2015 року (вх. № від 20 січня 2016 року), за якою заявлена до бюджетного відшкодування сума податку становить 564793,00 грн (а.с.137).

Обґрунтованість задекларованих позивачем сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість була предметом документальних позапланових виїзних перевірок (акти від 19 червня 2015 року №2462/17-01/ НОМЕР_1 та від 14 березня 2016 року №907/13-04/ НОМЕР_1 ). За результатами податкових перевірок Луцькою об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Волинській області (правонаступником якої є ГУ ДПС у Волинській області) прийняті податкові повідомлення-рішення від 06 липня 2015 року №, яким зменшено на 163334,00 грн суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2015 року та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 81667,00 грн, та податкове повідомлення-рішення від 24 березня 2016 року № про зменшення на 407382,00 грн суми бюджетного відшкодування за грудень 2015 року із застосуванням штрафних (фінансових) санкцій у сумі 203691,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення позивач оскаржувала у судовому порядку.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року у справі №803/2076/15 (а.с.22-25), залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року (а.с.45-47), визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 06 липня 2015 року №.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 02 червня 2016 року у справі №803/579/16 позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 березня 2016 року № (а.с.93-96). Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року в означеній справі залишено без змін постанову суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, а також задоволено позовну вимогу про зобов`язання Луцьку об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області надати ГУ ДКСУ у Волинській області висновок про відшкодування з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 407382,00 грн бюджетного відшкодування податку на додану вартість (а.с.90-92).

Тим самим у судовому порядку підтверджено обґрунтованість декларування позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень та грудень 2015 року.

29 січня 2016 року позивачу відшкодовано з бюджету 242528,00 грн за березень 2015 року, а 26 грудня 2016 року - 157411,00 грн за грудень 2015 року, про що свідчить службова записка від 22 вересня 2020 року №1492/03-20-33-03-10 та витяг із зворотного боку облікової картки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с.121-122). Ці суми були безспірними.

Разом з тим, контролюючий орган висновок до ГУ ДКСУ у Волинській області про відшкодування з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податку на додану вартість у сумі 163334,00 грн за березень 2015 року та 407382,00 грн за грудень 2015 року не подав.

10 вересня 2019 року позивач звернулася до ГУ ДФС у Волинській області із заявою, у якій просила здійснити усі необхідні дії для проведення бюджетного відшкодування податку на додану вартість на її рахунок, у тому числі за березень та грудень 2015 року (а.с.3). Листом від 18 жовтня 2019 року №1501/ФОП/03-20-33-02-06 ОСОБА_1 інформовано, що за деклараціями за березень та грудень 2015 року дані у ручному режимі внесено до Тимчасового реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість (а.с.4-6).

Відповідач 1 не заперечує наявність перед позивачем ОСОБА_1 заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за деклараціями за березень та грудень 2015 року на загальну суму 570716,00 грн.

З метою захисту майнових прав позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує такі нормативно-правові акти.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (ПК України).

Згідно з пунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України (в редакції, чинній на момент подання податкових декларацій з податку на додану вартість за березень та грудень 2015 року) бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 ПК України.

Відповідно пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно із пунктом 200.8 статті 200 ПК України до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій.

Підпунктом 200.10 статті 200 ПК України встановлено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування у разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою контролюючим органом з дня, наступного за днем закінчення терміну проведення камеральної перевірки, у разі якщо камеральна перевірка проведена не була або за результатами проведення перевірки податкове повідомлення-рішення не було надіслано платнику податку у строк, визначений цим Кодексом.

Відповідно до пункту 200.12 статті 200 ПК України контролюючий орган зобов`язаний протягом п`яти робочих днів після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

Як передбачено пунктом 200.14 статті 200 ПК України, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки сум бюджетного відшкодування, визначених у пункті 200.11 цієї статті, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Таким чином, ПК України було визначено, що в разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість вимог, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 цього Кодексу, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування контролюючим органом за результатами проведення камеральної чи документальної перевірки, цей орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Орган державного казначейства протягом п`яти операційних днів після отримання зазначеного висновку повинен видати платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку. При цьому якщо за результатами камеральної або документальної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення.

Відповідно до пункту 200.15 статті 200 ПК України у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Приписами підпункту 200.18.2 пункту 200.18 статті 200 ПК України установлено, що орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, надає платнику податку суму автоматичного бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом трьох операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби з урахуванням наведених вище норм ПК України був визначений Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року №39 (далі - Порядок №39, чинний до 01 квітня 2017 року).

Відповідно до пункту 6 Порядку №39 у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 ПК України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість (далі - висновок), в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

Пунктом 7 Порядку №39 встановлено, що орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов`язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом: трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п`яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Пунктом 8 Порядку №39 визначено, що державна податкова служба надсилає на постійній основі до Державної казначейської служби узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках. Порядок та строки надсилання такої інформації визначаються Державною податковою службою.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 39 на підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом: трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п`яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Таким чином, зазначеними нормами ПК України та Порядку №39, які діяли на момент закінчення процедури судового оскарження зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування за деклараціями за березень та грудень 2015 року, був закріплений обов`язок контролюючого органу щодо подання до органу державного казначейства висновку із зазначенням суми бюджетного відшкодування.

Разом з тим, після узгодження у судовому порядку сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень 2015 року та грудень 2015 року (163334,00 грн та 407382,00 грн відповідно) податковий орган відповідні висновки до органу Казначейства не подав та ці суми не були відшкодовані з державного бюджету у встановлений податковим законодавством строк.

Законом України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" (Закон №1797-VIII), який набрав чинності 01 січня 2017 року, внесено зміни до статті 200 ПК України, зокрема, й щодо порядку бюджетного відшкодування ПДВ. Змінений Законом №1797-VIII порядок бюджетного відшкодування не передбачає надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з підпунктом 200.7.2 пункту 200.7 цієї статті Кодексу заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування закріплений в пункті 200.12 статті 200 ПК України. Зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки; б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки; г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення; ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами "б" і "в" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

За змістом пункту 200.15 статті 200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Контролюючий орган (відповідач 1) вчасно не направив висновок про повернення бюджетного відшкодування відповідно до ПК України в редакції до 01 січня 2017 року, що і є причиною, внаслідок якої суми бюджетного відшкодування не надійшли на рахунок позивача, а з 01 січня 2017 року не вніс узгоджені суми до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування,

Пунктами 52 та 56 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, якими цей підрозділ був доповнений Законом №1797-VIII, визначено, що до 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

Формування, ведення, бюджетне відшкодування та офіційне публікування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

До 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з прийняттям вказаних змін до ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року №26 визнано таким, що втратив чинність Порядок №39. Цією постановою затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (Порядок №26), який згідно з пунктом 3 зазначеної постанови, набирає чинності з 01 квітня 2017 року.

Цією постановою визначено, що до набрання чинності Порядком №26 бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість за заявами, включеними до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, сформованого згідно з пунктом 52 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення ПК України, здійснюється у порядку, що діяв до 1 січня 2017 року.

Згідно з пунктом 6 Порядку №26 інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Пунктом 12 Порядку №26 передбачено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 ПК України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

При цьому органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.

Також у зв`язку з набранням чинності Порядком №26, з 01 квітня 2017 року втратив чинність Порядок ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2016 року №68, який передбачав, що реєстри формуються ДФС за даними: прийнятих територіальними органами ДФС податкових декларацій з податку на додану вартість (далі - податкові декларації) або уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість (далі - уточнюючі розрахунки), передбачених абзацом четвертим пункту 50.1 статті 50 Кодексу, та заяв, поданих у складі податкових декларацій або уточнюючих розрахунків; податкової інформації, зібраної та отриманої органами доходів і зборів, відповідно до глави 7 Кодексу.

Пунктом 10 Порядку №68 було передбачено, що друга частина реєстрів містить інформацію, зокрема, про: зазначену у заяві суму податку, заявлену до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку в банку; дату узгодження територіальним органом ДФС зазначеної у заяві суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

Таким чином, Реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, які діяли як до 01 квітня 2017 року, так і після цієї дати, передбачають його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків, саме контролюючими органами.

При цьому у разі внесення заяви про бюджетне відшкодування до Реєстру відповідно до Порядку №68, який діяв до 01 квітня 2017 року, відповідна інформація мала бути включена у сформований до 10 січня 2017 року єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Бюджетне відшкодування за такими заявами до 01 квітня 2017 року мало здійснюватися у раніше визначеному порядку, тобто зі складанням контролюючим органом відповідного висновку та його наданням територіальному органу Державної казначейської служби України.

У даному випадку до 01 квітня 2017 року контролюючий орган не склав та не подав до територіального органу Державної казначейської служби висновок із зазначенням суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Після набрання чинності Порядком №26, тобто з 01 квітня 2017 року, контролюючий орган повинен був внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, для забезпечення доступу органу Казначейства для виконання, оскільки з цієї дати передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення податковим органом в Реєстрі інформації про її узгодження.

Станом на час звернення з даним позовом до суду відомості щодо суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень та грудень 2015 року в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування (https://www.minfin.gov.ua/reestr) не відображені та лише в листі ГУ ДФС у Волинській області від 18 жовтня 2019 року №1501/ФОП/03-20-33-02-06 вказано про їх відображення в Тимчасовому реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету (можливість перевірити цю інформацію на офіційному сайті Державної податкової служби України (https://cabinet.sfs.gov.ua/cabinet/faces/public/reestr.jspx) у суду відсутня).

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Отже, після закінчення установлених чинним законодавством строків для адміністративної процедури перевірки наявності у платника права на бюджетне відшкодування у результаті не вчинення контролюючими органами належних дій невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість.

Наведений юридичний факт, у свою чергу, зумовлює виникнення фінансових правовідносин між боржником в особі держави та кредитором - платником податків, права якого порушені саме внаслідок несплати йому відповідної суми.

З урахуванням встановленого судом права фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за березень та грудень 2015 року на загальну суму 570716,00 грн невідшкодована сума є заборгованістю бюджету.

Приймаючи рішення у справі, суд також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12 лютого 2019 року у справі №826/7380/15. У цій справі Велика Палата Верховного Суду встановила, що станом на час розгляду справи у суді касаційної інстанції Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не працює. На сьогодні чинним законодавством не передбачено механізм відшкодування сум податку на додану вартість, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, та структури такого реєстру. Враховуючи відсутність механізму реального відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків, а тому ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України через орган Казначейства на користь позивача заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Європейський суд з прав людини наголошував, що поняття "майно" у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як "майнові права", а отже, як "майно" (див. mutatis mutandis рішення у справі "Бейелер проти Італії" від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин "легітимне очікування" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "легітимне очікування", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, §35)).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Інтерсплав проти України" від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник податку на додану вартість мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява №803/02, §31-32). Суд констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації податку на додану вартість у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували "справедливий баланс" між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§40).

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, позивач у цій справі має майновий інтерес щодо його відшкодування з бюджету у сумі 570716,00 грн, який охоплюється поняттям "майно" в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, оскільки внесення контролюючим органом інформації про суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявлені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призвело до ефективного відновлення права платника податків, а відсутність дієвого механізму реального відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість й надалі порушує майнові права позивача протягом дуже тривалого часу, то суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення на її користь з Державного бюджету України через ГУ ДКСУ у Волинській області заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість у сумі 570716,00 грн.

Стосовно тверджень відповідача 2 - ГУ ДКСУ у Волинській області - про відсутність процесуального зв`язку з позивачем у спірних правовідносинах суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 заявлено вимогу про стягнення з Державного бюджету України суми заборгованості бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, яка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку перераховується саме органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, то ГУ ДКСУ у Волинській області є співвідповідачем за заявленим позовом.

Згідно з пунктом 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює бюджетне відшкодування податку на додану вартість, а також безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку взаємодії органів Державної фіскальної служби України та органів Державної казначейської служби України у процесі судового розгляду та виконання рішень суду про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, або стягнення митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 березня 2016 року №343 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 квітня 2016 року за №496/28626), обумовлено, що для забезпечення повного з`ясування обставин, що мають значення в процесі судового розгляду позовних заяв про бюджетне відшкодування податку на додану вартість, пені або стягнення митних платежів, відповідачами у таких справах є орган ДФС, на обліку якого перебуває платник або який здійснював митне оформлення, та орган Казначейства за місцезнаходженням відповідного органу ДФС.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд задовольняє позов, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинській області необхідно стягнути судовий збір в сумі 5707,16 грн, сплачений за ставками, визначеними підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (1 відсоток ціни позову майнового характеру, який подано до адміністративного суду фізичною особою-підприємцем). Сплата судового збору підтверджується платіжним дорученням від 27 травня 2020 року №509 (а.с.15).

Керуючись статтями 2, 139, 72-77, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ідентифікаційний код юридичної особи 43143484), Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Стрілецька, 4а, ідентифікаційний код юридичної особи 38009371) задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість у сумі 570716,00 грн (п`ятсот сімдесят тисяч сімсот шістнадцять грн.).

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати у сумі 5707,16 грн (п`ять тисяч сімсот сім грн 16 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ж.В. Каленюк

Рішення у повному обсязі складено судом 09 жовтня 2020 року