Справа № 280/30/19
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2020 року справа № 280/30/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі № 280/30/19 (суддя Сіпака А.В., повний текст рішення складено 10.03.2020р.) за адміністративним позовом Офісу великих платників податків ДПС до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», третя особа: Фонд державного майна України про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі,

ВСТАНОВИВ:

Офіс великих платників податків ДПС (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив надати дозвіл на погашення боргу за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено у повному обсязі.

Із рішенням суду не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що на даний час Фонд державного майна України є органом управління корпоративними правами держави у статутному капіталі ПАТ «Запоріжжяобленерго» у розмірі 60,2475%. На підставі наведеного, позивач зазначає, що майно, що перебуває у податковій заставі (нерухоме майно, що належить ПАТ «Запоріжжяобленерго»), не є державною власністю, а є власністю підприємства, корпоративні права якого належать державі. Закон України «Про приватизацію державного і комунального майна» № 2269-УПІ від 18.01.2018р. поширюється на корпоративні права у статутному капіталі ПАТ «Запоріжжяобленерго», що належать державі, у розмірі 60,2475%. Вказує, що корпоративні права ПАТ «Запоріжжяобленерго» у податковій заставі не перебувають та не плануються до продажу з метою погашення податкового боргу. Також, на думку позивача, не застосовуються до правовідносин у справі Закон України № 2864-ІІІ від 29.11.2001р. «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна».

Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві стверджує, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, вважає, що підстави для скасування рішення суду відсутні.

Третьою особою також подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи та обґрунтування вимог апеляційної скарги, наполягав на задоволенні вимог скарги.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги позивача, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» має податковий борг, що виник на підставі самостійно наданих декларацій та не сплачених зобов`язань за узгодженими податковим повідомленнями-рішеннями, та згідно рішень суду.

Позивачем були направлені до банківських установ інкасові доручення (розпорядження) відповідно до п.12.8, 12.11. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджені Постановою НБУ № 22 від 21.01.2004, які повернулись без виконання у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках.

Контролюючим органом складено Акти опису майна у податкову заставу від 31.01.2018 №2/28-10-47-17/00130926, від 23.11.2017 №5/28-10-47-18, від 22.11.2017 №4/28-10-47-17, від 10.10.2017 №2/28-10-47-18, від 16.05.2018 №8/28-10-47-16/00130926, від 23.05.2018 №10/28-10-47-16/00130926, від 07.06.2018 №12/28-10-47-16/00130926, від 15.04.2019 №3/28-10-47-17/00130926, від 25.04.2019 №6/28-10-47-17/00130926, від 27.05.2019 №8/28-10-47-17/00130926, від 22.07.2019 №12/28-10-47-17/00130926 та Акт опису майна (щодо зміни предмета податкової застави) від 31.01.2018 №1/28-10-47-17/00130926, від 30.10.2018 №13/28-10-47-16/00130926, від 12.02.2019 №1/28-10-47-16/00130926, від 25.04.2019 №7/28-10-14-17/00130926.

Позивач звернувся до суду із позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна, що перебуває в податковій заставі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову, з огляду на наступне.

Джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків визначені статтею 87 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.87.1 ст.87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також:

а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);

б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу;

в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України".

Згідно п.87.2 ст.87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95-99 Податкового кодексу України. Зазначені норми визначають перелік та черговість заходів, що можуть вживатися податковим органом до платника податків із метою погашення податкового боргу.

За приписами п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

У відповідності до п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно абз.2 п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Приписи зазначених норм встановлюють черговість вжиття контролюючим органом заходів щодо погашення податкового боргу.

Матеріалами справи підтверджено, що ПАТ Запоріжжяобленерго відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 83 від 04.03.2015 «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки» є підприємством, яке має стратегічне значення для економіки і безпеки Держави, 60,2475 % статутного капіталу ПАТ Запоріжжяобленерго належить Державі в особі Фонду державного майна України.

Отже, Фонд державного майна України є органом управління корпоративними правами держави у статутному капіталі ПАТ Запоріжжяобленерго.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» № 2864-ІІІ від 29.11.2001, встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Таким чином, заходи стягнення, встановлені ст.95 Податкового кодексу України, зокрема, продаж майна, не можуть бути застосовані щодо державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків.

Пунктом 95.9 ст. 95 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо продажу підлягає цілісний майновий комплекс підприємства, майно якого перебуває у державній або комунальній власності, чи якщо згідно із законодавством з питань приватизації для відчуження майна підприємства необхідна попередня згода органу приватизації або іншого державного органу, уповноваженого здійснювати управління корпоративними правами, продаж майна такого підприємства організовується державним органом приватизації за поданням відповідного контролюючого органу із дотриманням законодавства з питань приватизації. При цьому інші способи приватизації, крім грошової, не дозволяються.

Так, матеріали справи не містять доказів наявності попередньої згоди державного органу, уповноваженого здійснювати управління корпоративними правами ПАТ Запоріжжяобленерго, тобто Фонду державного майна, на продаж майна підприємства.

Крім того, Кабінетом Міністрів України було прийнято розпорядження від 18.02.2013 № 96-р «Про приватизацію об`єктів паливно-енергетичного комплексу» (зі змінами), відповідно до якого ПАТ Запоріжжяобленерго увійшло до переліку об`єктів паливно-енергетичного комплексу, щодо яких розпочато процес приватизації.

Також, Кабінетом Міністрів України було прийнято розпорядження від 10.05.2018 року № 358-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності, що підлягають приватизації у 2018 році», до якого увійшло і ПАТ Запоріжжяобленерго.

Фондом державного майна України був виданий наказ № 754 від 08.06.2018р. «Про прийняття рішення про приватизацію державного пакета акцій Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго».

У зв`язку з тим, що в 2018 році процес приватизації об`єктів великої приватизації державної власності не був завершений, Кабінетом Міністрів України було прийнято розпорядження від 16.01.2019 року № 36-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності», без зазначення строку його дії; до вказаного переліку увійшло і ПАТ Запоріжжяобленерго.

Відповідно до п.2 розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 року №36-р Фонду державного майна України доручено продовжити приватизацію об`єктів державної власності, включених до переліку, рішення про приватизацію яких були прийняті в 2018 році.

Відповідно до ч.4 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» з дня прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства або пакета акцій (частки) господарського товариства і до переходу права власності до покупця або припинення приватизації об`єкта приватизації відповідно до частини шостої цієї статті без згоди органів приватизації такі підприємства (товариства). їх уповноважені органи управління не мають права, зокрема, щодо: вчинення правочинів та/або господарських зобов`язань, предметом яких є відчуження підприємством та/або господарським товариством або набуття ним земельної ділянки та іншого нерухомого майна, та/або майнових прав на зазначені об`єкти та/або внаслідок яких може відбутися зменшення вартості такого майна або зменшення розміру земельної ділянки, що належить такому підприємству та/або господарському товариству або перебуває в його користуванні. Зазначені обмеження діють до завершення приватизації об`єкта.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» приватизація об`єкта вважається завершеною з моменту його продажу та переходу до покупця права власності або завершення розміщення всіх акцій, передбачених до продажу планом розміщення акцій, і оформлюється наказом відповідного органу приватизації.

Отже, твердження позивача, що надання згоди органу приватизації на продаж майна, що перебуває у податковій заставі не потрібне, не кореспондується, зокрема із частиною четвертою ст.12 «Про приватизацію державного і комунального майна», Податковим кодексом України.

Тому, з дня прийняття рішення про приватизацію пакета акцій ПАТ «Запоріжжяобленерго» не мають права вчинятись правочини та/або господарські зобов`язання, зокрема щодо відчуження майна такого товариства без згоди органу приватизації.

Згоди органу приватизації на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи, наведені у апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а тому рішення суду першої інстанції у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі № 280/30/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину постанови проголошено 01.10.2020р.

Повний текст постанови виготовлено 07.10.2020р.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак