Справа № 280/6180/20
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

30 вересня 2020 року Справа № 280/6180/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

08.09.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач), підписаний представником - адвокатом Вельможко Анною Ігорівною (далі - представник), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому представник позивача просить суд зобов`язати відповідача зарахувати позивачу у повному обсязі період його роботи з 01.10.1998 року по 17.07.2003 року до пільгового стажу з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 1, у зв`язку із чим призначити та виплачувати йому пенсію за віком на пільгових умовах згідно із п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 19.04.2020 року.

Також, просить стягнути на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки на цей час мав необхідний загальний стаж роботи та пільговий стаж роботи за Списком №1 більш ніж 7 років 6 місяців та 18.04.2020 йому виповнилось 57 років. Проте, повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 17.07.2020 №0800-0218-8/34576 позивача було сповіщено про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із недостатністю пільгового стажу. На адвокатський запит представника позивача відповідачем надано відповідь, викладену у листі від 13.08.2020 №0800-0218- 8/40568 в якому відсутні відповіді на поставлені питання, зокрема, не повідомлено який саме період відмовляється відповідач зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №1. Зазначає, що із змісту листа від 13.08.2020 №0800-0218-8/40568 вбачається, що відповідачем не було враховано до пільгового стажу позивача періоду роботи, що відповідає періоду перерви в діях наказів про проведення атестації робочих місць. Вважає, що прийняте відповідачем рішення є таким, що прийнято усупереч чинному законодавству, ґрунтується на безпідставних мотивах і не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, призначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому є протиправним. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 09.09.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №280/6180/20. Повідомлено сторін про розгляд справи протягом тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі одноособово суддею Лазаренком Максимом Сергійовичем за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без участі, повідомлення та виклику сторін.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надавши 29.09.2020 до суду відзив на позовну заяву (вх.№45348), в якому зазначає, що до пільгового стажу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області не зараховано період роботи ОСОБА_1 з 10.01.2000 по 07.08.2001 та з 28.12.2009 по 02.06.2010 у зв`язку з відсутністю атестації робочих місць. Робоче місце позивача - печовий з перероблення титановмісних та рідкоземельних матеріалів, було атестоване відповідно до наказу №13 від 10.01.1995. Наступна атестація була проведена відповідно до наказу № 174 від 08.08.2001, що в супереч вимогам Порядку №442 перевищує 5 років. Щодо пільгового стажу за Списком №2, то з урахуванням наказу № 108 від 28.12.2004р. «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення, інші пільги і компенсації за роботу у несприятливих умовах праці» управлінням було зараховано період роботи з 14.11.2006 по 28.12.2009, що складає 3 роки 1 місяць 14 днів. Отже, загальний пільговий стаж роботи для визначення права на пенсію за Списком №2 складає 6 років 1 місяць 4 дні. Також до страхового стажу не зараховано період роботи з 10.06.1996 по 19.08.1997, оскільки в записі про звільнення відсутні дата та номер наказу. Щодо дати, з якої позивач просить суд призначити йому пенсії зазначає, що за її призначенням позивач звернувся до управління 21.07.2020, що перевищує три місяці з дня досягнення особою пенсійного віку, що суперечить пункту 1 частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Приписами частини другої статті 263 КАС України, визначено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , 06.07.2020 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 1.

Листом Пологівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оформленим у вигляді повідомлення № 0800-0218-8/34576 від 17.07.2020 позивача сповіщено про відмову в призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 1. В обґрунтування відмови зазначено, що надана позивачем довідка № 48 від 04.03.2019 не врахована, оскільки відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 №637.

21.07.2020 позивач повторно звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За результатом розгляду наданих документів відповідачем прийнято рішення від 23.07.2020 № 00 про відмову в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж роботи (за Списком №1 та за Списком №2).

У зв`язку із наведеним представником позивача до відповідача було направлено адвокатський запит від 05.08.2020 за вих.№01/08 з проханням надати засвідчені належним чином копії: заяви ОСОБА_1 (обох сторін) про призначення пенсії; розрахунок стажу ОСОБА_1 ; довідок про підтвердження пільгового стажу ОСОБА_1 , що надавлись ним або були надіслані на запити відділу обслуговування громадян; повідомлення ОСОБА_1 про необхідість надати додаткові документи; вмотивованого рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії для надання її суду разом із адміністративним позовом про оскарження цього рішення та зобов`язання призначити пенсію, або повідомити про його відсутність.

Також у запиті містилось прохання повідомити причини, з яких пільговий стаж ОСОБА_1 за списком № 1 за період з 01.10.1998 по 17.07.2003 включено не у повному обсязі; повідомити які саме періоди не враховано до пільгового стажу за Списком №1; в чому саме виявилась невідповідність довідки від 04.03.2019 року №48 вимогам п. 20 Порядку № 637, зокрема яких відомостей, що мають вирішальне значення для встановлення факту пільгового стажу у довідці не вистачає; чи надавалась відділом обслуговування громадян допомога ОСОБА_1 у витребуванні довідки про підтвердження пільгового стажу встановленого зразку.

Проте у відповідь на цей запит відповідач надав лист від 13.08.2020 №0800-0218- 8/40568, в якому відсутні відповіді на три питання, зокрема не повідомлено який саме період відмовляється відповідач зарахувати до пільгового стажу позивача за списком №1. Із змісту листа від 13.08.2020 №0800-0218-8/40568 вбачається, що відповідачем не було враховано до пільгового стажу позивача періоду роботи, що відповідає періоду перерви в діях наказів про проведення атестації робочих місць.

Не погодившись з такою відмовою, ОСОБА_1 , через свого представника, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституція України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Суд зазначає, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Закон № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду України та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

50 років - по 31 березня 1965 року включно;

50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;

51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;

51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;

52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;

52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;

54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;

55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року

ОСОБА_1 набув 57-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 23.04.2002 Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основний документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній норм відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637).

Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

В трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 10.06.1996, копія якої наявна в матеріалах справи, ОСОБА_1 :

- 17.08.1998 прийнятий в цех № 2 печовим з перероблення титановмісних та рідкоземельних матеріалів по 4 розряду (наказ № 848 від 11.08.1998);

- 01.01.1999 встановлено 5 розряд печового з перероблення титановмісних та рідкоземельних матеріалів (наказ № 133 від 30.09.1999);

- 02.06.2000 встановлений 6 розряд з перероблення титановмісних та рідкоземельних матеріалів (наказ № 179 від 02.06.2000);

- 17.07.2003 звільнений за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП України (наказ № 338 від 18.07.2003).

Згідно довідки № 141 від 18.06.2020 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, виданої Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» ОСОБА_1 , 1963 року народження, працював повний робочий день з шкідливими та тяжкими умовами праці на «Запорізькому титано-магнієвому комбінаті» і виконував роботи у цеху № 2 за професією печового з перероблення титановмісних та рідкоземельних матеріалів в період з 01 жотвня 1998 року по 17 липня 2003 року, що передбачено списком № 1, розділ VII, підрозділ 17а, код - 1072000ф - 16596.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача період його роботи з 10.01.2020 по 07.08.2001, який не покривається п`ятирічною дією наказів про атестацію робочих місць.

Також, зі змісту довідки № 141 від 18.06.2020 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, виданої Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» судом встановлено, що первинна атестація робочого місця позивача була проведена згідно із наказом про атестацію робочих місць від 10.01.1995 № 13, а наступна - згідно із наказом від 08.08.2001 № 174.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок проведення атестації, постанова № 442 відповідно) та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Подібний висновок щодо застосування норм матеріального права викладено раніше Верховним Судом України, зокрема, у постанові цього Суду від 16.09.2014 (справа № 21-307а14), та Верховним Судом у постановах від 23.01.2018 (справа № 732/2003/14) та від 05.03.2019 (справа № 679/774/16-а).

Крім того, у справі №520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

При цьому Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 16.09.2014 у справі № 21-307а 14, згідно яких, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку № 442 проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Таким чином, пільговий стаж ОСОБА_1 з 10.01.2000 по 07.08.2001 також мав бути зарахований за списком № 1 відповідно до наказів від 10.01.1995 № 13 та від 08.08.2001 №174.

Згідно із частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Суд зазначає, що при зарахуванні стажу роботи ОСОБА_1 за списком №1 у повному обсязі, він складатиме 4 роки 9 місяців 16 днів та разом із стажем за списком №2 у 3 роки 6 місяців 19 днів, загальний стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 складатиме 8 років 4 місяці 5 днів, тобто стаж достатній для призначення пенсії із 57 річного віку.

За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 у повному обсязі період його роботи з 01.10.1998 року по 17.07.2003 року до пільгового стажу з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 1, у зв`язку із чим призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно із пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо дати, з якої слід призначити позивачу пенсію, суд зазначає наступне.

У зв`язку із запровадженими карантинними заходами та відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» «...з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення».

Зазначені положення застосовуються в тому числі при визначенні строків призначення пенсії, обумовлених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Стаття 45 вказаного Закону, зокрема, передбачає, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивач пенсійного віку набув 18.04.2020, за призначенням пенсії звертався 06.07.2020 року та 21.07.2020, а тому згідно із статтею 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія йому мала бути призначена з дня наступного за днем набуття пенсійного віку, тобто з 19.04.2020.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина перша статті 143 КАС України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із викладеним, судові витрати на оплату судового збору в сумі 840,80 грн. підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) про зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 у повному обсязі період його роботи з 01.10.1998 по 17.07.2003 до пільгового стажу з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 1, у зв`язку із чим призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно із пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 19.04.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору в сумі 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 30.09.2020.

Суддя М.С. Лазаренко