Справа № 420/6139/20
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2020-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6139/20
У Х В А Л А
02 жовтня 2020 року м. Одеса

У залі судових засідань № 18

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Донець В.Р.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Фурманова О.І.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправними дій, протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправними дій, протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку.

Представником відповідача в підготовчому засіданні подано заяву про залишення адміністративного позову без розгляду, з якої вбачається, що позивач повинен був дізнатися про порушення його прав в день фактичного розрахунку, а саме 11.05.2018 року, а тому день, наступний за ним є початком перебігу строку звернення позивача до суду.

Враховуючи надані докази та обґрунтування, в даному випадку вбачається подання позивачем позову без додержання вимог, викладених у ст. 161 КАС України, тобто, за відсутності клопотання та доказів поважності пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 118, ч. 1 ст. 119, ч. 1 ст. 122, ч. 6 ст. 161 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Нормами спеціального законодавства не передбачено порядку виплати військовослужбовцям середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, у зв`язку із чим до спірних правовідносин застосовуються положення Кодексу законів про працю України.

Згідно з положення ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, саме ст. 117 КЗпП України, врегульовано питання виплати працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Суд зазначає, що Конституційний Суд України у 2012 році розглянув справу № 1-5/2012 за зверненням громадянина ОСОБА_2 з клопотанням дати офіційне тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - Кодекс) у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 Кодексу щодо визначення строку для звернення працівника до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди, завданої несвоєчасною виплатою працівникові належних йому при звільненні сум, та початку його перебігу.

За результатом розгляду вказаної справи, Конституційним Судом України 22 лютого 2012 року прийнято рішення № 4-рп/2012, відповідно до якого, положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

В мотивувальній частині вказаного рішення зазначено, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку (п.2.2).

Відповідно до ст. ст. 1,2 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України є органом конституційної юрисдикції, який забезпечує верховенство Конституції України, вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією України випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до Конституції України.

Конституційний Суд здійснює свою діяльність на засадах верховенства права, незалежності, колегіальності, гласності, відкритості, повного і всебічного розгляду справ, обґрунтованості та обов`язковості ухвалених ним рішень і висновків.

Суд встановив, що рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 року № 4-рп/2012 належить до застосування при вирішенні даного спору, оскільки у вказаному рішенні, Конституційний Суд України визначив строки звернення до суду фізичними особами із позовами про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку у відповідності до ст. 117 КЗпП України, з урахуванням положень ст. 233 КЗпП, на які посилається позивач.

Оскільки відповідач остаточно розрахувався з позивачем 10.05.2018 року, а з позовом ОСОБА_1 звернувся лише у липні 2020 року, позивачем пропущений 3-місячний строк звернення до суду із вказаним позовом.

Крім того, позивачем надано до суду копії виписних епікризів із його медичної картки стаціонарного лікування у період з 04.03.2019 року по 20.03.2019 року, з 05.06.2019 року по 19.06.2019 року, з 09.09.2019 року по 13.09.2019 року, з 21.11.2019 року по 28.11.2019 року, з 03.02.2020 року по 14.02.2020 року, однак перебування ОСОБА_1 на лікуванні протягом 2019 року не може вважатись поважною причиною пропуску строку звернення до суду із даним позовом, оскільки строк звернення до суду сплинув ще у серпні 2018 року.

При цьому, тривалість лікарняних ОСОБА_1 протягом 2019 року є такою, що давала можливість позивачу звернутися до суду між цими лікарняними.

Суд також звертає увагу, що звернення ОСОБА_1 до відповідача 23.12.2019 року із проханням про виплату середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку не впливає на строки звернення до суду із вказаним позовом, оскільки зазначене звернення відбулося також, поза межами 3-місячного строку з дня остаточного розрахунку.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи вищевикладені обставини, у суду є підстави для залишення позовної заяви без руху та надання позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з наданням доказів поважності причин його пропуску.

Виявлені недоліки повинні бути усунені у десятиденний строк з моменту отримання ухвали суду шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Керуючись ст.ст. 161, 171, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправними дій, протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку залишити без руху.

Запропонувати позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку та усунути недоліки позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява буде залишена без розгляду.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 07.10.2020 року.

Суддя Л.І. Свида