Справа № 320/7561/20
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

06 жовтня 2020 року м. Київ № 320/7561/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шулежко В.П., розглянувши матеріали позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області з позовом до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 адміністративну справу передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Вирішуючи питання про прийняття справи до свого провадження, суд дійшов висновку, що дана позовна заява передана на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва помилково, з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу про передачу справи до Окружного адміністративного суду міста Києва за підсудністю на підставі пункту 2 частини першої статті 29 КАС України, Київський окружний адміністративний суд виходив з того, що дана справа підсудна Окружному адміністративному суду міста Києва за правилами територіальної юрисдикції, встановленими статтею 25 КАС України, оскільки позивач та відповідач зареєстровані у м. Києві.

Суд зазначає, що Кодекс адміністративного судочинства України розмежовує поняття «територіальна юрисдикція» та «предметна юрисдикція», які регулюються різними процесуальними нормами.

Питання розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів врегульовані нормами статті 20 КАС України, частиною першою якої визначено категорії спорів, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним. Вказана процесуальна норма регулює загальний порядок розмежування предметної юрисдикції всіх можливих категорій адміністративних справ.

Однак особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, в тому числі, щодо предметної підсудності вказаної категорії справ регламентуються статтею 287 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За правилами частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналіз наведених правових положень дає підстави для висновку про те, що спір з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. За винятком, спори з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, які підлягають розгляду відповідним адміністративним судом в порядку, передбаченому законом.

Тобто, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується з винесенням постанови про накладення на нього штрафу від 31.07.2020 у межах виконавчого провадження №61036590, копію якої долучено до позову.

Як вбачається з копії доданої до позову оскаржуваної постанови від 31.07.2020, остання винесена у межах виконавчого провадження №61036590 з примусового виконання виконавчого листа №320/6350/18, виданого Київським окружним адміністративним судом 04.09.2019, про зобов`язання Васильківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з квітня 2017 року по серпень 2018 року з урахуванням компенсації втрати частини доходів.

Сторонами виконавчого провадження №61036590 є Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (боржник) та ОСОБА_1 (стягувач).

З урахуванням викладеного, оскільки у даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області є стороною виконавчого провадження, який оскаржує постанову про накладення штрафу в межах виконавчого провадження, відкритого з примусового виконання виконавчого листа, виданого Київським окружним адміністративним судом, суд приходить до висновку, що належним судом для розгляду відповідного позову є саме Київський окружний адміністративний суд, як суд, який видав виконавчий документ.

При цьому, суд зазначає про неможливість застосування у даному випадку правил територіальної юрисдикції, оскільки спір виник з приводу рішень та дій (бездіяльності) державного виконавця, який відноситься до окремих категорій термінових адміністративних справ, особливості розгляду якого регулюються спеціальними нормами, які, на переконання суду, є пріоритетними для застосування в даному випадку.

Вказане узгоджується з правовими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 30 травня 2018 року у справі № 826/9930/17 та від 11 липня 2018 року в справі № 813/2871/17, у постановах Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі №826/1312/17, від 03 липня 2019 року у справі №826/1313/17.

Відповідно до положень частини другої статті 30 КАС України адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

У зв`язку з вищенаведеним суд вважає, що в даному випадку відсутній спір щодо підсудності, оскільки наведені норми чинного законодавства виключають можливість розгляду цієї позовної заяви Окружним адміністративним судом міста Києва.

У пункті 24 рішення від 20.07.2006 по справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, і, як зазначено Європейською комісією з прав людини у рішенні у справі «Занд проти Австрії» (доповідь від 12.10.1978), термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з ...питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ...».

У випадку розгляду даної позовної заяви у справі № 320/7561/20 Окружним адміністративним судом міста Києва буде порушено принцип розгляду справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, гарантування якого визначено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З аналізу наведених вище норм та встановлених обставин слідує, що адміністративна справа № 320/7561/20 не належить до юрисдикції (підсудності) Окружного адміністративного суду міста Києва, а підсудна Київському окружному адміністративному суду, у зв`язку з чим суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для її передачі за належною юрисдикцією.

Керуючись положеннями ст.ст. 29, 241, 243, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

У Х В А Л И В:

Передати адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови на розгляд Київському окружному адміністративному суду (суду (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26).

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки, встановлені ст.ст. 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Шулежко