Справа № 160/3838/20
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2020 року Справа № 160/3838/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участі секретаря судового засідання: Молоданова М.Ю.,
представників позивачів: Скиби В.В., Лейбука П.Н.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -
08.04.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (позивач-1), ОСОБА_2 (позивач-2), ОСОБА_3 (позивач-3) до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якій позивачі просять:
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що відповідач в оскаржуваних наказах дійшов помилкового висновку щодо знаходження земельних ділянок, відносно яких позивачами розроблено проекти землеустрою щодо їх відведення у власність для індивідуального садівництва, в комунальній власності Новоолександрівської сільської об`єднаної територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області, оскільки записами у Державному земельному кадастрі підтверджено належність цих земельних ділянок до державної форми власності, а тому у Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області не було підстав для відмови у затвердженні вищевказаних проектів землеустрою щодо відведення цих земельних ділянок у власність, тим більше, що позивачами надано всі передбачені Земельним кодексом України документи, погоджено ці проекти землеустрою з територіальним органом Держгеокадастру та здійснено державну реєстрацію сформованих земельних ділянок із присвоєнням їм кадастрових номерів, отже, жодних правових підстав для відмови у затвердженні проектів землеустрою після їх погодження в порядку приписів ст.186-1 Земельного кодексу України згідно зі ст.118 цього Кодексу бути не може. Крім того, належність спірних земельних ділянок до державної форми власності також підтверджена постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.08.2019р. у справі №0440/6541/18, в рамках якої ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вже оскаржувалась первинна відмова Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у затвердженні розроблених позивачами проектів землеустрою щодо відведення цих земельних ділянок у власність. Однак, не зважаючи на встановлені цим судовим рішенням обставини, повторно розглядаючи заяви позивачів про затвердження проектів землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок у власність на виконання цього ж рішення суду, відповідач знову безпідставно відмовив у їх затвердженні фактично пославшись на ті самі обставини. Посилання відповідача на рішення Дніпровського апеляційного суду від 23.04.2019р. у справі №2-175/312/17-ц є безпідставними, оскільки це рішення не містить висновків щодо зміни права власності на спірні земельні ділянки, на які претендують позивачі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 (позивач-1), ОСОБА_2 (позивач-2), ОСОБА_3 (позивач-3) та відкрито провадження в адміністративній справі №160/3838/20, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами з 14.05.2020 року у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
26 травня 2020 року від Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області) до суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та просив повністю відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що за результатами повторного розгляду заяв позивачів на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 08.08.2019р. у справі №0440/6541/18 оскаржуваними наказами позивачам надано мотивовану відмову у затвердженні розроблених ними проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, виходячи з того, що з огляду на встановленні постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.04.2019р. у справі №2-175/312/17-ц обставини, спірні земельні ділянки на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, які позивачі бажають отримати у власність для введення індивідуального садівництва, входять до складу земельної ділянки, площею 4,0 га, на яку КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» виданий державний акт на право постійного користування Серії Б №009254 від 1992 року, що на даний час є чинним. Вказаний державний акт на право постійного користування Серії Б №009254 від 1992 року був визнаний незаконним та скасований рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2017р. у справі №2-175/312/17-ц, яке набрало законної сили, у зв`язку із чим Управлінням Держгеокадастру у Дніпровському районі Дніпропетровської області внесено зміни до державної статистичної звітності щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою 4,0га КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» та визначено форму права власності на цю земельну ділянку, із врахуванням її розташування за межами населеного пункту, - державна, а ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області надано дозволи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок у власність для ведення садівництва на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Проте, в подальшому постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.04.2019р. у справі №2-175/312/17-ц рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2017р. у цій справі було скасоване, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпровської районної ради, Управлінням Держгеокадастру у Дніпровському районі Дніпропетровської області, третя особа: КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» про визнання незаконним та скасування реєстрації державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено. Саме даним рішенням встановлено, що в період часу з 1992 року по 2001 рік Новоолександрівська сільська рада народних депутатів прийняла рішення про виділення 24 земельних ділянок співробітникам обласної клінічної лікарні під індивідуальну забудову площею по 0,10га (загальною площею 2,4га). Також в ході апеляційного розгляду було встановлено, що на підставі рішення 27 сесії Новоолександрівської сільської ради 5 скликання від 16.10.2009р. громадянам були видані державні акти на право власності на земельні ділянки у с. Дороге Дніпропетровського району Дніпропетровської області площами по 0,1 га кожна. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на цих земельних ділянках знаходяться житлові будинки, право власності на які зареєстровано за громадянами. Таким чином, на теперішній час існує рішення суду, відповідно до якого спірні земельні ділянки фактично є такими, що перебувають у постійному користуванні КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова», мають цільове призначенні - під індивідуальне будівництво, знаходяться у с. Дороге. Водночас, відповідач є розпорядником саме земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, а тому позбавлене повноважень вирішувати питання щодо розпорядження землями комунальної форми власності і не може затвердити подані позивачами проекти землеустрою щодо відведення у власність спірних земельних ділянок, бо це буде перевищенням повноважень ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, встановленихст.122 Земельного кодексу України.
27 травня 2020 року від представника позивачів надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій зазначалося, що у відзиві на позов відповідачем зазначено нову підставу для відмови у затвердженні поданих позивачами проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, а саме: наявність права постійного користування спірними земельними ділянками у КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова», однак, у відповідача відсутні будь-які топографо-геодезичні і картографічні матеріали, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), отже, неможна стверджувати про виникнення у КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» права постійного користування на цю земельну ділянку, бо це право існує тільки на папері.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020р. вирішено перейти до розгляду адміністративної справи №160/3838/20 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 30 червня 2020 року об 11:30 год.
В підготовче судове засідання 30.06.2020р. позивачі не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Представник відповідача в підготовче судове засідання 30.06.2020р. також не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, але 22.06.2020 року до канцелярії суду від нього надійшло клопотання, в якому останній просив суд продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів, з врахуванням вимог ч.3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, а також неможливістю прибуття до суду уповноваженої особи на визначену дату - 30.06.2020р.
У зв`язку із наведеним підготовче засідання було відкладено на 21.07.2020 року на 13:00 год.
В підготовче судове засідання 21.07.2020р. позивачі також не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, проте 21.07.2020 року до канцелярії суду від їх представника надійшла заява, в якій останній просив провести підготовче судове засідання 21.07.2020р. в порядку письмового провадження та розпочати розгляд справи по суті у наступному судовому засіданні за участю представника позивачів.
Представник відповідача в підготовче судове засідання 21.07.2020р. знов не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив.
При цьому станом на 21.07.2020р. року сторонами у справі надані суду усі докази.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу №160/3838/20 до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 09 вересня 2020 року о 13:30год.
09.09.2020р. від представника позивачів надійшли додаткові письмові пояснення у справі, в яких останній зазначав, що відповідачем не надано доказів передачі відповідно до приписів ст.117 Земельного кодексу України спірної земельної ділянки з державної у комунальну власність. У відзиві відповідачем зазначено нову підставу для відмови у затвердженні поданих позивачами проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, яка не була зазначена в оскаржуваних наказах, а саме: наявність права постійного користування спірними земельними ділянками у КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова». При цьому, доказів державної реєстрації права постійного користування цією земельною ділянкою відповідачем не надано.
В судове засідання 09.09.2020р. представник відповідача не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, проте 09.09.2020 року на електронну адресу суду надійшло клопотання, в якому останній просив розглядати справу №160/3838/20 за відсутності представника Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, також було зазначено, що причиною неприбуття є зайнятість уповноваженої особи в іншому процесі.
09.09.2020р. до канцелярії суду від представника позивачів надійшло клопотання, в якому останній просив суд у зв`язку із неявкою відповідача в судове засідання відкласти розгляд справи на іншу дату та визнати явку представника відповідача обов`язковою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2020р. визнано обов`язковою участь представника Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у розгляді справи №160/3838/20 та відкладено розгляд справи на 22 вересня 2020 року на 14:00год.
У судових засіданнях 22.09.2020р. та 29.09.2020р. представник позивачів підтримав пред`явлений позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені в ньому, відповіді на відзив та додаткових поясненнях доводи, просив повністю задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача у судовому засіданні 22.09.2020р. пред`явлений позов не визнав у повному обсязі та заперечував проти його задоволення, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, і просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено, що 27.07.2018р. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Головного управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області із письмовими заявами щодо затвердження наданих ними проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для індивідуального садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, які розташовані на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.
За результатами розгляду цих заяв Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області направлено позивачам листи за вих. №С-3891/2-3931/0/20-18 від 09.08.2018р., №А-3890/2-3929/0/20-18 від 09.08.2018р., №К-3889/2-3930/0/20-18 від 09.08.2018р., у яких відповідач повідомив про існування розпорядження Кабінету Міністрів України №60-Р від 31.01.2018р., яким визначено, що передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність здійснюється за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні№»). Новоолександрівська сільська рада увійшла у Новоолександрівську сільську об`єднану територіальну громаду, з огляду на це відповідач запропонував позивачам звернутись до відповідної об`єднаної територіальної громади для отримання погодження та повторно надати проекти для затвердження.
Не погодившись із такими відповідями та діями Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року у справі №0440/6541/18 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відмовлено.

Проте, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.09.2019р. у справі №0440/6541/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року у справі №0440/6541/18 скасувано і ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у вирішенні заяви ОСОБА_1 від 27 липня 2018 року (зареєстрована за №С-3891/2/21-18) про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,10 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, які розташовані на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 липня 2018 року (зареєстрована за №С-3891/2/21-18) про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,10 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, які розташовані на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, з урахуванням правової оцінки спірного питання, наданої судом у даному рішенні;

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у вирішенні заяви ОСОБА_2 від 27 липня 2018 року (зареєстрована за №С-3890/2/21-18) про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,0844 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, які розташовані на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 27 липня 2018 року (зареєстрована за №С-3890/2/21-18) про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,0844 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, які розташовані на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, з урахуванням правової оцінки спірного питання, наданої судом у даному рішенні;

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у вирішенні заяви ОСОБА_3 від 27 липня 2018 року (зареєстрована за №С-3889/2/21-18) про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,10 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, які розташовані на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 27 липня 2018 року (зареєстрована за №С-3889/2/21-18) про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,10 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, які розташовані на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, з урахуванням правової оцінки спірного питання, наданої судом у даному рішенні. В решті позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019р. у справі №0440/6541/18 заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про роз`яснення постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі № 0440/6541/18 задоволено та роз`яснено резолютивну частину постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі №0440/6541/18, наступним чином: «Судом зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області розглянути повторно заяви позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з урахуванням мотивувальної частини даного рішення, що тягне за собою як наслідок прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, передбаченого статтею 118 Земельного кодексу України, тобто, про затвердження або про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.»

30.09.2019р. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повторно звернулись до Головного управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області із письмовими заявами щодо затвердження наданих ними проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для індивідуального садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, які розташовані на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.

До цих заяв позивачами, зокрема, було додано дозволи на розробку цих проектів землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок та докази погодження розроблених на їх замовлення проектів територіальним органом Держгеокадастру, а також витяги з Державного земельного кадастру про здійснення державної реєстрації сформованих земельних ділянок за кадастровими номерами :01:013:0237, :01:013:0238 та :01:013:0236 у Державному земельному кадастрі.

За результатами розгляду цих заяв Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області видано накази:

- №4-2615/15-19-сг від 10.10.2019р. щодо відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, площею 0,1 га, кадастровий номер :01:013:0237, для індивідуального садівництва та надання цієї земельної ділянки у власність.

- №4-2573/15-19-сг від 09.10.2019 р. щодо відмови ОСОБА_2 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, площею 0,0844 га, кадастровий номер :01:013:0238, для індивідуального садівництва та надання цієї земельної ділянки у власність.

- №4-2714/15-19-сг від 11.10.2019р. щодо відмови ОСОБА_3 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, площею 0,10 га, кадастровий номер :01:013:0236, для індивідуального садівництва та надання цієї земельної ділянки у власність.

Як слідує з вищевказаних наказів, відмови відповідача в затвердженні поданих позивачами проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок мотивовані невідповідністю поданих проектів вимогам ч.4 ст.122 Земельного кодексу України, якою передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених часиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб, в той час, як запитувана земельна ділянка, яка позначена на доданих графічних матеріалах, відноситься до земель комунальної форми власності.

Незгода позивача з вищевказаними наказами стала підставою для звернення до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до частин першої - третьої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. «в» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Абзацом 1 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з абз.2 ч.7 ст.118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

За приписами ч.8 ст.118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу.

При цьому абз.1 ч.1 ст.1861 Земельного кодексу України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Частиною 4 статті 1861 Земельного кодексу України визначено, що розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Відповідно до ч.5 ст.1861 Земельного кодексу України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Згідно з ч.6 ст.1861 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

При цьому, частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

За приписами ч.10 ст.118 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 1861 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому, з вищенаведених норм Земельного кодексу України слідує, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 1861 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 1861 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.03.2019р. у справі №1640/2594/18 та враховується судом при розгляді цієї справи відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Як зазначалося вище, зі спірних наказів слідує, що підставою для відмов у затвердженні поданих позивачами проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність стало те, що, на думку відповідача, ці земельні ділянки відносяться до комунальної форми власності, а, отже, ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області не наділене повноваженнями щодо розпорядження цими землями у розумінні приписів ч.4 ст.122 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до ч.1 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Водночас, частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктом 1 Положення про Державну служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015р. №15, визначено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року №333 (далі - Положення №333) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2016 року за №1391/29521.

Пунктом 1 Положення №333 визначено, що головне управління Держгеокадастру в області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Відповідно до п.п.13 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016р. №308, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, відповідно до покладених на нього завдань, передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб в межах Дніпропетровської області.

Отже, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, яке є територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин - Держгеокадастру України, зокрема, наділене повноваженнями щодо розпорядження землями державної власності в межах, визначених Земельним кодексом України.

Натомість, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, відповідач у спірних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень, на якого Земельним Кодексом України покладені питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб.

Судом встановлено, що як на час повторного звернення позивачів до відповідача з заявами 30.09.2019р., так і на час прийняття відповідачем спірних наказів про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, в Державному земельному кадастрі були наявні записи про здійснення державної реєстрації сформованих земельних ділянок за кадастровими номерами :01:013:0237, :01:013:0238 та :01:013:0236, із зазначенням, що ці земельні ділянки належать до державної форми власності, що підтверджується долученими до матеріалів справи Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.10.2019р. (дати державної реєстрації 25.04.2018р., 27.04.2018р. та 10.05.2018р.)(т.1 а.с.46,53,60).

Крім того, зі статистичних довідок форми 6-зем, які долучені позивачами до розроблених на їх замовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, також слідує, що спірні земельні ділянки належать до державної форми власності.

При цьому, відповідно до абз.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Статтею 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено статус відомостей Державного земельного кадастру та частиною 1 цієї статті встановлено, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

Зважаючи на наведене, станом на час прийняття оскаржуваних наказів за офіційними відомостями Державного земельного кадастру спірні земельні ділянки належали до державної форми власності, а посилання відповідача на те, що згодом відомості про земельні ділянки за кадастровими номерами :01:013:0237, :01:013:0238 та :01:013:0236 у зв`язку із виправленням помилок, допущених щодо реєстрації цих земельних ділянок, набули статусу архівних не можуть бути взяті до уваги, оскільки ці обставини мали місце після прийняття оскаржуваних наказів, що відповідачем визнається, а, отже, не могли бути покладені в основу при їх прийнятті.

Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, приймаючи оскаржувані накази, помилково та безпідставно вказало про належність станом на той час спірних земельних ділянок до комунальної форми власності, а, отже, безпідставно відмовило у затвердженні проектів землеустрою позивачів з мотивів відсутності повноважень розпоряджатися такими землями.

Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на відзив, що на теперішній час спірні земельні ділянки фактично є такими, що перебувають у постійному користуванні КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова», і передача таких ділянок можлива буде лише після припинення права користування ними в порядку, визначеному законом, суд зауважує, що зазначені обставини не були підставою для відмови у затвердженні проектної документації позивачів і у спірних наказах інформація про існування таких обставин не міститься, тому суд не вдається в оцінку зазначених відповідачем обставин та не досліджує докази щодо цих обставин, оскільки суб`єкт владних повноважень позбавлений можливості посилатися на ті обставини, які не були підставою для прийняття спірного рішення і не були вказані в ньому як такі.

За наведених обставин, суд доходить висновку про протиправність оскаржуваних наказів відповідача та наявність підстав для їх скасування, а, отже, про задоволення позовних вимог в цій частині.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення іншої частини позовних вимог щодо зобов`язання відповідача затвердити подані позивачами проекти землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок у власність, з огляду на таке.

Як встановлено судом, відповідачем відмовлено у затвердженні проектів землеустрою позивачів саме з посиланням на відсутність компетенції щодо розпорядження спірними земельними ділянками, отже, фактично по суті надана на затвердження проектна документація відповідачем не розглядалася.

Водночас, зобов`язання затвердити проекти землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Затвердження таких проектів без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Відповідно до пункту 4 частини першої 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Отже, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки при прийнятті спірних рішень відповідачем було відмовлено у затвердженні проектної документації позивачів саме з посиланням на відсутність у відповідача компетенції розпоряджатися спірними земельними ділянками без фактичного розгляду по суті наданих позивачами проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, належним способом захисту прав позивачів є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяви позивачів від 30 вересня 2019 року про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок у власність для індивідуального садівництва та прийняти відповідне рішення про затвердження або відмову у затвердженні цих проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність відповідно до ст.118 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки спірного питання, наданої судом у цьому рішенні.

Таким чином, зважаючи на приписи ч.2 ст.9 КАС України, якою, зокрема, передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а також враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог і зобов`язати відповідача повторно розглянути заяви позивачів від 30 вересня 2019 року про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок у власність для індивідуального садівництва та прийняти відповідне рішення про затвердження або відмову у затвердженні цих проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність відповідно до ст.118 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки спірного питання, наданої судом у цьому рішенні, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права позивачів у даному випадку є належним та це необхідне для ефективного захисту цього порушеного права.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що позивачі є звільненими від сплати судового збору відповідно до п.13 ч.1 ст.15 Закону України «Про судовий збір», тому судові витрати зі сплати судового збору останніми понесені не були, отже, підстави для розподілу судових витрат у даному випадку відсутні.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: пр. О. Поля, 2, м. Дніпро, 49004) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №4-2615/15-19-сг від 10.10.2019р. щодо відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, площею 0,1 га, кадастровий номер :01:013:0237, для індивідуального садівництва та надання цієї земельної ділянки у власність.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: пр. О. Поля, 2, м. Дніпро, 49004) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 30 вересня 2019 року про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,10 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, та прийняти відповідне рішення про затвердження або відмову у затвердженні цього проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідно до ст.118 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки спірного питання, наданої судом у цьому рішенні.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №4-2573/15-19-сг від 09.10.2019 р. щодо відмови ОСОБА_2 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, площею 0,0844 га, кадастровий номер :01:013:0238, для індивідуального садівництва та надання цієї земельної ділянки у власність.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: пр. О. Поля, 2, м. Дніпро, 49004) повторно розглянути заяву ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) від 30 вересня 2019 року про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,0844 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, та прийняти відповідне рішення про затвердження або відмову у затвердженні цього проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідно до ст.118 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки спірного питання, наданої судом у цьому рішенні.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №4-2714/15-19-сг від 11.10.2019р. щодо відмови ОСОБА_3 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, площею 0,10 га, кадастровий номер :01:013:0236, для індивідуального садівництва та надання цієї земельної ділянки у власність.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: пр. О. Поля, 2, м. Дніпро, 49004) повторно розглянути заяву ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) від 30 вересня 2019 року про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,10 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, та прийняти відповідне рішення про затвердження або відмову у затвердженні цього проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідно до ст.118 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки спірного питання, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 09.10.2020р.

Суддя О.М. Турова