Справа № 160/9214/20
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2020-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 жовтня 2020 року Справа № 160/9214/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
07 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненадання мені, ОСОБА_1 , довідки - розрахунку та невиплати грошової компенсації за невикористане речове майно за період з 2001 року по 25 червня 2019 року за винятком 2017 - 2018 років.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та надати мені, ОСОБА_1 , довідку - розрахунок та виплатити грошову компенсацію за невикористане речове майно за період з 2001 року по 25 червня 2019 року за винятком 2017 - 2018 років.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 11.11.2002р. по 23.06.2019р. він проходив військову службу, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій та з 25.06.2019р. позивача було виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Окрім того, 10.06.2020р. позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив надати довідку - розрахунок по речовому забезпеченню за період проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 , а саме з 2001 року по 13.03.2014 року та далі до звільнення з військової служби. Відповідач листом №6/27/3-1041 від 09 липня 2020 року задоволенні вищезазначеної заяви відмовлено. Обґрунтовуючи відмову відповідач зазначив, що згідно розпорядження Головного управління Національної гвардії України від 23 10.2019 року № 27/27/3-7676 «Про порядок проведення розрахунків за неотримане речове майно особового складу, який був звільнений з лав Національної гвардії України» у військовій частині відсутні законні підстави для включення до довідки грошової компенсації за неотримане речове майно тих предметів, право на які було передбачене наказами, які на даний момент втратили чинність. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача щодо невиплати йому грошової компенсації за невикористане речове майно протиправною, оскільки особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 року прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у адміністративній справі № 160/9214/20. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, причини неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомив.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України та в Національній гвардії України, що підтверджується копією довідки №541 від 12.07.2019р. про проходження служби у військовій частині.
ОСОБА_1 , є учасником бойових дій з червня 2015 року, що підтверджується копіями паспорту позивача та посвідчення серії НОМЕР_2 від 03.06.2015р.
Згідно копії витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №146 від 25.06.2019р. старшого прапорщика ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення 25.06.2019р.
06.04.2020р. позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив виплатити йому грошову компенсацію за неотримання речового майна на момент звільнення.
10 червня 2020 року позивач звернувся на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою про надання довідки - розрахунку по речовому забезпеченню за період проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 , а саме з 2001 року по 13.03.2014 року та далі до звільнення з військової служби.
Листом № 6/27/3-1041 від 09 липня 2020 року за підписом командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України підполковника Євгена Шульги в задоволенні вищезазначеної заяви відмовлено на тій підставі, що згідно розпорядження Головного управління Національної гвардії України від 23 10.2019 року № 27/27/3-7676 «Про порядок проведення розрахунків за неотримане речове майно особового складу, який був звільнений з лав Національної гвардії України» у військовій частині відсутні законні підстави для включення до довідки грошової компенсації за неотримане речове майно тих предметів, право на які було передбачене наказами, які на даний момент втратили чинність.
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 24 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», встановлено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Згідно з статтею 1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частиною першою статті 91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16. Березня 2016 року № 178 (далі - Порядок № 178): виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.
Згідно пункту 3 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Пунктом 4 Порядку № 178 встановлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації .
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (пункт 5 Порядку № 178).
Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року № 232 (далі -Інструкція № 232), встановлено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку № 178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.
Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем було видана довідка позивачеві за № 476 від 06.04.2020р компенсацію за невикористане речове майно за період 2017-2018 роки не врахувавши період з 2001 року по 25 червня 2019 року за винятком 2017 - 2018 років.
Відмовлячи позивачу у наданні довідки про вартість речового майна, що належала йому на момент звільнення та виплати компенсації за неотримане майно, відповідач діяв всупереч положенням вищезазначених норм права, що призвело до винесення необґрунтованого рішення.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на те, що відповідачем, як субєктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваного рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідна правова позиція також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у його постанові від 23.08.2019р. у справі №2040/7697/18, яка є обов`язковою для застосування судом першої інстанції згідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 5-10, 72, 73, 74, 77, 139, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 код РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненадання ОСОБА_1 довідки - розрахунку та невиплати грошової компенсації за невикористане речове майно за період з 2001 року по 25 червня 2019 року за винятком 2017 - 2018 років.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати на видати ОСОБА_1 довідку розрахунок та виплатити грошову компенсацію за невикористане речову майно за період з 2001 року по 25.06.2019 року за винятком 2017-2018 років.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді Лісна А.М.

Рішення не набрало законної сили станом на 09.10.2020 року

Помічник судді Лісна А.М.