Справа № 564/2144/20
Суддя: Грипіч Л. А.
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2144/20

Рядок статзвіту № 140

01 жовтня 2020 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Пузирко В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора СРПП №4 Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції Петренчука Владислава Андрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з позовною заявою про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2970814 від 13.08.2020 року за ч.2 ст.122 КУпАП, яка винесена Інспектором СРПП №4 Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області старшим лейтенантом поліції Петренчуком Владиславом Андрійовичем.

В обгрунтування позовних вимог вказує на порушення ст.ст. 245, 268, 276, 280 КУпАП під час винесення оскаржуваної постанови уповноваженою особою органу поліції. Просить позов задовольнити та постанову скасувати.

В судове засідання позивач не з`явився, повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У фабулі оскаржуваної постанови вказано, що 13.08.2020 року, позивач під час руху на транспортному засобі Фолксваген Транспортер НОМЕР_1 по вулиці Сидорова, 11А у м.Костопіль порушив Правила дорожнього руху, а саме, розмовляв по телефону під час руху транспортного засобу.

13 серпня 2020 року інспектором СРПП №4 Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області Петренчуком В.А., відносно ОСОБА_1 , було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2970814, а дії позивача попередньо кваліфіковані за ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач стверджує, що дійсно 13.08.2020 року його було зупинено вищевказаним інспектором поліції, перевірено документи та після цього дозволено подальший рух транспортним засобом. Жодних розмов по телефону позивач не вів.

Відповідачем при розгляді справи протилежних доказів в спростування даних тверджень не надано, а фотокопія особи, яка міститься в матеріалах справи з невідомого пристрою не ідентифікує позивача по справі як особу, що вчинила адміністративне правопорушення.

Судом також встановлено наступні процедурні та процесуальні порушення, які були встановлені при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем, а саме Відповідачем розгляд справи проведено за відсутності позивача; Відповідачем не надано можливості надати письмові пояснення при розгляді справи про адміністративне правопорушення; Позивачу не роз`яснено його права та обов`язки при притягненні до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідачем у постанові не зазначено будь-яких доказів, на які посилається відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, що в свою чергу, з огляду на правову позицію Верховного Суду у справі №357/10134/17 (постанова від 23.10.2019 року), є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови, яка винесена за відсутності будь-яких на те доказів.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 2 та ч. 3 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Гурепка проти України" (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2970814 від 13.08.2020 року відносно ОСОБА_1 є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає до скасування, а в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Позовна заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення, вказану постанову слід скасувати та справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі ст.247 ч.1 п.1, ст.284 ч.1 п.3 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.288 ч.4 КУпАП позивач є звільненим від сплати судового збору, у зв`язку з чим судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.2, 6-15, 241-246, 255, 286, 297, 371, п.10 Перехідних положень КАС України, ст.122, ст.247 КУпАп, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора СРПП №4 Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції Петренчука Владислава Андрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову Інспектора СРПП №4 Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції Петренчука Владислава Андрійовича серії ЕАМ №2970814 від 13.08.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП в розмірі 425 грн., а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

СуддяЛ. А. Грипіч