Справа № 153/1349/20
Суддя: Дзерин М. М.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2020 р. Справа153/1349/20

Провадження2-а/153/27/20-а

Ямпільський районний суд Вінницької області,

у складі головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря судового засідання Гулковської Т.Т.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора СРПП №2 Ямпільського ВП Козюка В`ячеслава В`ячеславовича про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що 30 серпня 2020 року о 18 год. 50 хв. в приміщення патрульної поліції інспектора СРПП №2 Ямпільського ВП Козюк В.В. розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст.126 КУпАП.

В ході розгляду даної справи від нього надходило клопотання про перенесення розгляду справи та надання йому захисника однак його клопотання задоволені не були. Інспектор відмовився надавати йому копію постанови та ознайомлювати з нею та повідомив, що направить її копію поштою. Вказав, що його доставили з фактичного місця проживання без будь-яких документів до Ямпільського ВП для складання адміністративних матеріалів. Розгляд справи відбувався не на місці зупинки транспортного засобу, а тому у нього з собою не було посвідчення водія, страхового полісу та реєстраційних документів на транспортний засіб. Позивач вважає постанову незаконною, яка прийнята з порушенням чинного законодавства України та такою, яка є протиправною й підлягає скасуванню. Просить суд поновити йому строку на оскарження постанови та скасувати як незаконну постанову про накладення стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серіїБАА№512077 від 30.08.2020 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП й застосування до нього адміністративного стягнення в вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Встановити законність рішення поліцейського Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задоволити.

Відповідач інспектор СРПП №2 Ямпільського ВП Козюк В.В.у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлений у встановленому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.268 КАС України учасник справи вважаться повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи визначеної ст.286 КАС України з моменту направлення такого повідомлення працівником суду.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суд вважає достовірними доводи позивача про те, що зі змістом постанови про накладення адміністративного стягнення його не ознайомлювали, оскільки в графі «підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності» підпис правопорушника відсутній. У витребуваній судом копії постанови відсутні відомості про її направлення рекомендованим листом правопорушнику. Отже пропущений позивачем строк на оскарження постанови слід поновити.

Вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА№512077 від 30 серпня 2020 року судом встановлено, що 30 серпня 2020 року о 16 год. 30 хв. по вул.Грушевського, 22/2 в селі Пороги Ямпільського району Вінницької області водій ОСОБА_1 під час оформлення ДТП відмовився надавати посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і страхових поліс. Постанова винесена о 18 год. 50 хв. 30 серпня 2020 року за адресою АДРЕСА_1 .

З копії план-схеми місця ДТП від 30 серпня 2020 року встановлено, що ДТП за участю водія ОСОБА_1 відбулась по АДРЕСА_2 30 серпня 2020 року о 13 год. 50 хв.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення і пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - є доказами у справі про адміністративне правопорушення. Проте, жоден із вказаних доказів не має пріоритету над іншим і повинні оцінюватися в сукупності або ж спростовуватися іншими доказами. Отже, на підставі вказаних доказів неможливо встановити наявність адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП, відповідальність за дане правопорушення встановлена зокрема за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена карта»).

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Згідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Водночас ч.2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач зазначив, що правопорушення зазначеного в оскаржуваній постанові він не здійснював та не порушував вимоги ПДР України, оскільки 30 серпня 2020 року о 13 год. 50 хв. по вул. Грушевського 22/2 в селі Пороги Ямпільського району Вінницької області, на місці вчинення ДТП, працівник поліції не вимагав надати йому посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і страхових поліс.

30 серпня 2020 року о 18 год. 50 хв. він з`явився до Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області (вул.Свободи,120 м.Ямпіль Вінницької області), де оформляли матеріали ДТП, без посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і страхових поліс, оскільки на той час він не керував транспортним засобом, а тому і не брав із собою дані документи.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про необхідність задоволення адміністративного позову про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення з огляду на наступне:

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, потрібна наявність одночасно таких обставин як: керування транспортним засобомособою; відустність у особи, яка керує транспортним засобом або не пред`явлення особою, яка керує транспортним засобом для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена карта»).

Відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження факту відмови водія ОСОБА_1 під час оформлення ДТП 30 серпня 2020 року о 16 год. 30 хв. по вул.Грушевського, 22/2 в селі Пороги Ямпільського району Вінницької області, надати посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і страхових поліс. Відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач порушив вимоги ПДР України.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п.3 ч.3 ст.2 КАС України), суд константує, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітника поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо).

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

В графі «до постанови додається» не зазначено жодних доказів на підтвердження порушення водієм ПДР України. Таким чином, будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КПК України відповідачем до суду не надано.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП є недоведеним.

Отже, оскаржувана постанова від 30 серпня 2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.

Частиною третьою ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. У зв`язку із чим, вимога позивача про встановлення законності рішення інспектора СРПП не підлягає задоволення.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ч.1 ст.126 КУпАП, ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про поновлення строку оскарження постанови - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку ОСОБА_1 на звернення до суду щодо скасування постанови про накладення стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №512077 від 30 серпня 2020 року.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА№512077 від 30.08.2020 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП й застосування до нього адміністративного стягнення в вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пунктів 15, 15,5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» КАС України (у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Повний текст судового рішення складено 08 жовтня 2020 року.

Головуючий М.М. Дзерин