Справа № 140/12309/20
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року ЛуцькСправа № 140/12309/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ" про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. (далі - відповідач, приватний виконавець), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ" про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2020 ВП №62250831 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 11 474,50 грн, що винесена при примусовому виконанні виконавчого напису №11126, виданого 29.04.2020 приватним нотаріусом Броварського районного Київської області Колейчик В.В.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.08.2020 позивач отримав від приватного виконавця Дорошкевич В.Л. копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2020.

Позивач зазначає, що постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження винесена всупереч приписам вимог, передбачених ч.2 ст.24 Закону України Про виконавче провадження, оскільки місце проживання та перебування позивача є село Крупа Луцького району Волинської області, що не входить до виконавчого округу міста Києва, на який не розповсюджується компетенція приватного виконавця виконавчого округу міста Києва щодо прийняття до виконання виконавчого документу. За вказаних обставин вважає, що оскаржувана постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження є такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства, не у спосіб та не в порядку, які встановлені Законом України Про виконавче провадження, отже підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 28.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Призначено судове засідання на 12.00 год. 06.10.2020 (а.с.20). 06.10.2020 з ініціативи суду оголошено перерву на 12.00 год. 08.10.2020 для витребування додаткових доказів у відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 06.10.2020 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та просив їх задовольнити.

Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов.

Третя особа правом подачі пояснення у справі не скористалась.

В судове засідання 08.10.2020 учасники справи не прибули, при цьому від представника позивача 08.10.2020 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, а 07.10.2020 від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи мотивовано тим, що відповідач отримав лише ухвалу суду від 28.09.2020 про відкриття провадження у справі без копії позовної заяви з додатками, а тому просить надати час для подання відзиву на позовну заяву та пояснення по суті позовних вимог.

Згідно із частиною третьою статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

КАС України визначено особливості розгляду справ визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Частиною 1 статті 269 КАС України визначено, що у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Відповідно до частини 2 статті 269 КАС України копії позовної заяви та доданих до неї документів направляються відповідачу й іншим учасникам справи на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - електронною поштою, якщо така відома суду, або надаються для ознайомлення в судовому засіданні.

Відповідно до частини четвертої статті 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

В даному випадку, позивач подав відповідну позовну заяву та додані до неї матеріали, копія ухвали про відкриття провадження була надіслана відповідачу на електронну адресу, проте відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, третьою стороною також не було подано пояснень. Тобто, учасники справи мали можливість використали своє право на висловлення своєї позиції перед судом.

Дача пояснень представниками не є обов`язковою для даної категорії справ.

Учасники справи не скористалися правом для подання додаткових документів, що в свою чергу було зазначено в ухвалі про відкриття провадження. Відтак у суду наявні всі можливості для розгляду даної справи по суті без порушення прав учасників справи.

Отже, враховуючи вищевикладене в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи необхідно відмовити.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищевикладене, судовий розгляд справи здійснено у відсутності учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, в письмовому провадженні, на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Заслухавши вступне слово представника позивача 06.10.2020, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що 29.04.2020 приватним нотаріусом Броварського районного Київської області Колейчик В.В. винесено виконавчий напис у №11126, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ АЛЕКСКРЕДИТ заборгованості в розмірі 11474,50 грн.

03.06.2020 до відповідача надійшла заява уповноваженої особи ТзОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

03.06.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження № ВП №62250831 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 11 474,50 грн.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановленні Законом України Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону № 1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Частиною 1 статті 4 Закону № 1404 визначено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404 визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У частині 3 статті 26 Закону № 1404 зазначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону № 1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1404 передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Крім того, в відповідно до частини 2 статті 25 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів від 02 червня 2016 року № 1403-VII (далі Закон № 1403) приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України Про виконавче провадження знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Отже стягувач вправі обирати місце виконання виконавчого документа між місцем проживання та перебування боржника, якщо у виконавчому документі містяться про це відомості.

Судом встановлено, що виконавчим округом приватного виконавця Дорошкевич В.Л. є місто Київ.

У виконавчому написі нотаріуса №11126 від 29.04.2020 вказано адресу зареєстрованого місяця проживання позивача: АДРЕСА_1 та місце проживання: АДРЕСА_2 .

Також в матеріалах виконавчого провадження містяться відомості про те, що місцем роботи позивача, зокрема, в 2020 році є ТзОВ «ДСУ», адреса якого місто Київ, Голосіївський район, вул. Промислова, 4-а.

Отже, враховуючи вищезазначені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає, що відповідачем не було порушено правила територіальної підвідомчості щодо виконання виконавчого документа, визначені Законом № 1404 та Законом № 1403, оскільки у виконавчому документі вказана адреса місця проживання позивача в тому числі в м. Києві, вул. Квітки-Основ`яненка, 4/42. Стягувач, якому надано право вибору здійснення виконавчих дій за наявності підстав для цього у поданій приватному виконавцю заяві просив відкрити виконавче провадження та проводити виконавчі дії саме за цією адресою.

Суд звертає увагу на те, що норми Закону України Про виконавче провадження не дають приватному виконавцю до відкриття виконавчого провадження можливість вчиняти виконавчі дії, зокрема, перевіряти фактичне місце проживання боржника. Приватний виконавець має оперувати лише тією інформацією, яка зазначена у виконавчому документі.

Таким чином, державний виконавець, при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, діяла в межах норм Закону України Про виконавче провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що приватний виконавець не допустив порушення вимог Закону №1404-VIII при відкритті виконавчого провадження за виконавчим написом №11126 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ АЛЕКСКРЕДИТ заборгованості в розмірі 11474,50 грн., а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 194, 229, 243, 245, 246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про виконавче провадження, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ" про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р.С. Денисюк