Справа № 229/1876/20
Суддя: Лебеженко В. О.
Дата ухвалення: 2020-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2-а/229/19/2020

Справа № 229/1876/20

02 жовтня 2020 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Лебеженка В.О.

за участю: секретаря

судового засідання Слободкіної Т.І.

позивача ОСОБА_1

відповідача Горбатка Є.М.

представника третої особи Петренка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Дружківка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону патрульної поліції у м.Краматорську та Слов`янську Управління патрульної поліції Горбатка Євгена Михайловича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент патрульної поліції,-

В С Т А Н О В И В:

До Дружківського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16 квітня 2020 року відповідачем по справі відносно нього було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серія ЕАК №2397159 за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 255,00 грн., ніби-то за те, що 16 квітня 2020 року о 13:59 годині він керуючи транспортним засобом ACURA ZDX державний номерний знак НОМЕР_1 по вул..Танкістів, 103 в м.Краматорську, перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті, чим порушив п.12.4 Правил Дорожнього руху України.

Вважає, що постанова серія ЕАК №2397159 від 16 квітня 2020 року винесене відповідачем з порушенням вимог діючого законодавства, яке регламентує процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, з істотним порушенням його прав, отже є незаконною та підлягає скасуванню, з наступних підстав.

По-перше, відповідачем були порушені його права та процедура розгляду справи. Так, він повідомляв про те, що він потребує правової допомоги та має намір скористатись послугами адвоката, про що в усній формі було заявлено відповідне клопотання, проте відповідач це клопотання проігнорував, не відклав розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності на іншу дату, розглянув справу по суті, не давши йому при цьому можливості, ознайомитись з матеріалами справи, викласти свої пояснення по суті правопорушення, вчинення якого йому інкримінується, чим порушив його права, передбачені ст.268 КУпАП.

По-друге, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ЕАК №2397159 від 16 квітня 2020 року за змістом не відповідає вимогам діючого законодавства.

По-третє, вимірювання швидкості руху відповідачем було здійснено приладом із функцією фото- та відео фіксації, але не у автоматичному, а у ручному режимі.

По-четверте, відповідач неправомірно застосував лазерний вимірювач швидкості автотранспортних засобів TruCAM ТС000747.

Засіб вимірюванольної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який був зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12, є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-МІ/1-2903-2012 від 29.08.2012 року є нечинним з 02.11.2015 року.

По-п`яте, встановлення особи, чинності (справжності) водійського посвідчення та технічного паспорту транспортного засобу (т/з) проведено з порушеннями вимог чинного законодавства.

Вважає, що вказані ним обставини у сукупності є достатньою підставою для скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності ЕАК №2397159 від 16 квітня 2020 року та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Просить суд, скасувати постанову ЕАК №2397159 винесену 16 квітня 2020 року інспектором 1 батальйону 3 роти батальйону патрульної поліції у містах Краматорську та Слов`янську УПП Донецької області сержант поліції Горбатко Євгеном Михайловичем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 255,00 грн.; провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити.

Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року було прийнято позов та відкрито провадження у справі (а.с.14).

Ухвалою суду від 25 червня 2020 року судом було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент патрульної поліції (а.с.41).

16 червня 2020 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення; постанову від 16 квітня 2020 року серія ЕАК №2397159 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП залишити без змін (а.с.27-31).

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, оскільки постанова серія ЕАК №2397159 від 16 квітня 2020 року винесене відповідачем з порушенням вимог діючого законодавства, яке регламентує процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, з істотним порушенням його прав, отже є незаконною та підлягає скасуванню.

У судовому засіданні відповідач просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо скасування постанови серія ЕАК №2397159 від 16 квітня 2020 року, відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник третьої особи просив у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, вказав, що розгляд справи проводився у визначеному законом порядку, права позивача під час розгляду адміністративної справи при винесенні постанови серія ЕАК №2397159 від 16 квітня 2020 року не порушувались та порушення вчинене позивачем було зафіксована на лазерний вимірювач швидкості автотранспортних засобів TruCAM ТС000747, який може використовуватись інспектором при виконанні службових обов`язків.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та пердставнкиа третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 16 квітня 2020 року інспектором 1 батальйону 3 роти БПП в м.Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області сержантом поліції Горбатко Є.М. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2397159 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., зазначені обставини сторонами не заперечуються.

Відповідно до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №2397159, ОСОБА_1 16 квітня 2020 року о 13:59 годині в м.Краматорську вул.Танкистів, 103, керував т/з ACURA ZDX номерний знак НОМЕР_1 , при цьому рухаючись зі швидкістю 73 км/год., тим самим перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті на 23 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості НОМЕР_2 , чим порушив п.12.4 ПДР, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та нього накладено штраф у розмірі 255 грн. (а.с.11).

Одним із спірних питань у справі є правильність складання та оформлення постанови про накладення адміністративного стягнення, з даного приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 8 ЗУ "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 ст. 23 зазначеного Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);розмір штрафу та порядок його сплати;правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення, в ній вказані: найменування органу (посадова особа), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; суть адміністративного правопорушення, опис обставин: дату, місце і час вчинення адміністративного правопорушення, встановлених при розгляді справи, зокрема, порушення п. 12.4 ПДР; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 122 КУпАП); прийняте по справі рішення - застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., а також відривну квитанцію про сплату штрафу та технічний засіб яким здійснено фіксацію правопорушення (а.с. 11).

Отже, винесення поліцейським постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не суперечить вимогам діючого законодавства та повністю відповідає нормам, встановленим ст. 283 КУпАП.

Щодо доводів позивача, що відповідачем під час розгляду адміністративної справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, було порушено право на захист, то суд вважає їх неспроможними, виходячи з наступного.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюють уповноважені посадові особи органів поліції відповідно до ст. 222 КУпАП.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

До суду відповідачем надано відеозапис з bodycam АН00040, на якому зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , здійснений інспектором 1 батальйону 3 роти БПП в м.Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області сержантом поліції Горбатко Є.М. (а.с.36).

Із даного відеозапису, вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором Горбатко Є.М. було роз`яснено ОСОБА_1 права передбачені ч.1 ст.268 КУпАП, досліджені докази по справи та за результатами розгляду адміністративної справи винесено оскаржувану постанову. При цьому, позивач в ході розгляду адміністративної справи жодного клопотання про надання йому можливості скористатися юридичною допомогою адвоката не заявляв. Дане клопотання він заявив, вже після винесення постанови інспектором, тобто після закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення.

А тому, суд вважає, що відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було порушено право позивача на захист.

Між тим, до матеріалів справи відповідачем надано відеозапис здійснений за допомогою лазерного вимірювача швидкості НОМЕР_2 . Стовно належності та допустимості даного відеозапису, як доказу, суд зазначає наступне.

Як вбачається із відеозапису з TruCAMTC000747 зафіксовано, що автомобіль ACURA ZDX номерний знак НОМЕР_1 під керування позивача рухався зі швидкістю 73 км/год. в населеному пункті (а.с.36).

Водночас, дана обставина також підтверджується фотознімком здійсненим TruCAMTC000747 (а.с.32).

У відповідності до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно вимог пп. «б» п.12.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 ЗУ «Про Національну поліцію», визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.31 ЗУ «Про національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису .

Згідно з п.2 ч.1 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 1 ст.251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що наданий відповідачем відеозапис може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм даного Кодексу.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст.75,76 КАС України достовірними та достатніми є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. За таких обставин, відповідачі у справі зобов`язані довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Таким чином, суд приймає до уваги запис відеофіксації вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, та вважає його належним та допустимим доказом з огляду на вимоги Кодексу адміністративного судочинства України.

Стосовно правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCAMTC000747, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів (ТЗ), тобто конструктивно створений для у тримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі. В автоматичному режимі без участі оператора забезпечується циклічне виконання послідовних дій: вибір цільового ТЗ, вимірювання швидкості руху ТЗ, документування результатів вимірювання та фото фіксація належної до цих результатів дорожньої ситуації. Алгоритми обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювань швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному так і в автоматичному режимах: - ±2 км/год. в діапазоні від 2 до 200 км/год.; - ±1 км/год. в діапазоні від 201 до 320 км/год.

Водночас, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 за № ТС 000474 за №22-01/17047 ( зазначений в спірній постанові) отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки, про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки строком дії до 31 жовтня 2020 року (а.с.35).

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

При цьому, суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення іі результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Посилання позивача в позовній заяві, що використання приладу TruCam в ручному режимі суперечить вимогам законодавства де зазначено, що фіксація швидкості руху автомобілів повинна здійснюватись лише в автоматичному режимі, є незмістовними, оскільки лазерний вимірювач відноситься саме до ручних вимірювачів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань швидкості транспортних засобів.

При цьому, саме вимірювання швидкості транспортних засобів, цей прилад здійснює автоматично.

Аналогічний правовий висновок щодо правомірності використання лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 було висловлено у постановах Першого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі № 431/516/20, від 22 червня 2020 року у справі № 242/514/20.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази у тому числі встановлення правомірності використання засобу лазерної вимірювальної техніки TruCam LTI 20/20 за № ТС 000474, суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно дост. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем надано суду належно допустимі, достатні докази правомірності оспорюваної постанови про притягнення позивача до відповідальності за ч. 1ст. 122 КУпАП.

Таким чином, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та відсутність належних доказів, наданих позивачем на спростування цього факту, суд вважає, що підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення відсутні.

При прийнятті такого рішення, судом враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О`Халлоран і Френсис проти Великобританії», де зазначено, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди; можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.1, 7, 245, 247, 251, 280, 283, 286 КУпАП, ст. ст.9, 72-77, 94, 205, 241-246, 250, 251, 286, 293, 295 КАС України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону патрульної поліції у м.Краматорську та Слов`янську Управління патрульної поліції Горбатка Євгена Михайловича про скасування постанови серія ЕАК №2397159 від 16.04.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини складені 02 жовтня 2020 року.

Повний текст рішення суду виготовлений 07 жовтня 2020 року.

Суддя Дружківського міського суду

Донецької області: В.О.Лебеженко