Справа № 826/15937/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року м. Київ № 826/15937/16
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Арсірія Р.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
доДержавної прикордонної служби України Окремого контрольного пропускного пункту «Київ»
про Визнання протиправною бездіяльності, скасування рішень,

Прийняв до уваги наступне :
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної прикордонної служби України (далі також відповідач 1) та Окремого контрольного пропускного пункту «Київ» (далі також відповідач 2), в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 19.02.2018 та від 30.04.2018 просив: визнати незаконною та неправомірною бездіяльність Державної прикордонної служби України що полягає у не розгляді та ненаданні відповіді на скаргу ОСОБА_2 від 02.09.2016 року щодо оскарження висновків службового розслідування затверджених Начальником ОКПП «Київ» 02.08.2016 року; зобов`язати Державну прикордонну службу України розглянути та надати відповідь на скаргу ОСОБА_2 від 02.09.2016 року щодо оскарження висновків службового розслідування затверджених Начальником ОКПП «Київ» 02.08.2016 року; скасувати висновки службового розслідування затверджені Начальником ОКПП «Київ» 02.08.2016 року щодо порушення ОСОБА_3 вимог чинного законодавства, як такі, що не відповідають дійсності; визнати незаконним та скасувати Наказ Начальника Окремого контрольного пропускного пункту «Київ» від 05.08.2016 року № 126-ос про звільнення ОСОБА_2 ; визнати незаконним та скасувати Наказ Начальника Окремого контрольного пропускного пункту «Київ» від 03.10.2016 року № 169-ос про припинення (розірвання) контракту та виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення ОСОБА_2 ; визнати незаконною та неправомірною бездіяльність Окремого контрольного пропускного пункту «Київ», що полягає у не розгляді рапортів ОСОБА_2 від 06.10.2015 року та від червня 2016 року щодо укладення контракту; скасувати наказ Окремого контрольною пропускною пункту «Київ» №66-АГ від 03.08.2016 p., в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення "звільнення з військової служби"; поновити ОСОБА_1 на посаді; стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.10.2016 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/15937/16 за вказаним позовом ОСОБА_1 , закінчено підготовче провадження та дану справу призначено до розгляду у судовому засіданні (головуючий суддя Аблов Є.В.).

Ухвалою суду від 26 січня 2018 року вказану справу прийнято до провадження суддею Арсірієм Р.О. та призначено до судового розгляду на 19.02.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що при прийнятті рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення не було досліджено належним чином всіх обставин.

Представник відповідача-1 заперечував проти позовних вимог. У клопотанні про долучення доказів від 22.03.2018 № 32898/18 зазначив, що з урахуванням отриманої заяви про зміну позовних вимог та додаткові обґрунтування позовних вимог від 19.02.18, інформує, що 03.08.16 року наказ № 66-АГ ОКПГ1 «Київ» не приймався, про що надав витяг з книги обліку наказів ОКПГІ «Київ» за зазначений період.

Свої вимоги до Адміністрації Держприкордонслужби України позивач обґрунтовує пред`явленим рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно якого поштове відправлення (лист) вручено представнику адресата - АДПСУ, ОСОБА_4 07.09.2016 року.
Разом з тим, зазначає, що зазначене повідомлення не підтверджує надіслання та отримання скарги, вказаної у позовній заяві. Більш того, згідно наказу Адміністрації ДПСУ від 04.08.2016 року № 443 ВВ ОСОБА_5 в період з 22.08.16 по 11.09.16 перебувала у відпустці, а тому отримувати кореспонденцію не могла.

Представник Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" проти позову заперечив, подавши письмові заперечення.

Судом в рамках вирішення даного спору було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Яковенко В.І. нотаріально завірену згоду громадянина ОСОБА_6 на тимчасовий виїзд за кордон до країн Західної та Східної Європи, інших Країн Європейського Союзу та Країн Учасниць Шенгенської Угоди у період з 20.06.2016 по 30.08.2016 його неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі її матері громадянки ОСОБА_8 .

Станом на дату вирішення спору по суті матеріали справи ухвалу суду не виконано та не надано витребуваних документів.

Сторони в судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду.

Суд, враховуючи неявку учасників справи, ухвалив про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії 2 групи паспортного контролю третього відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» 1 категорія (тип А).

02 серпня 2016 року начальником Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» був затверджений висновок службового розслідування, яким установлені такі обставини.

Згідно рапорту підполковника ОСОБА_9 від 26.07.2016 вх.№6170 (додаток 1) встановлено, що в ході аналізу ЗМІ встановлено можливе порушення вимог чинного законодавства під час надання дозволу на перетинання державного кордону громадянкою України ОСОБА_7 , 2009 р.н. В ході попередньої перевірки встановлено відсутність в пункті пропуск « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_6 . Інформація про наявність нотаріально засвідченої згоди батька відсутня.
Згідно витягу з плану організації прикордонної служби зміною прикордонних нарядів впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за період з 08 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв. 09.07.2016 встановлено, що в прикордонних нарядах перебували: старший зміни прикордонних нарядів» начальник 3-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» 1 категорії (тип А) капітан ОСОБА_10 ; «помічник старшого зміни прикордонних нарядів» інспектор прикордонної служби 1 категорії 2-ої групи паспортного контролю 3-го відділення інспекторів прикордонної служби впс «Бориспіль-1» І категорії (тип А) прапорщик ОСОБА_11 ; «перевірка документів» інспектор прикордонної служби 2 категорії 2-ої групи паспортного контролю 3-го відділення інспекторів прикордонної служби впс «Бориспіль-1» І категорії (тип А), сержант ОСОБА_1 ; інспектор прикордонної служби 2 категорії 2-ої групи паспортного контролю 3-го відділення інспекторів прикордонної служби впс «Бориспіль-і» І категорії (тип А), сержант ОСОБА_12 ; «контроль за режимом» інспектор прикордонної служби 3 категорії 1-ої групи паспортного контролю 3-го відділення інспекторів прикордонної служби впс «Бориспіль-1» категорії (тип А), старший сержант ОСОБА_13 ; інспектор прикордонної служби 3 категорії 1-ої групи паспортного контролю 3-го відділення інспекторів прикордонної служби впс «Бориспіль-1» категорії (тип А), сержант ОСОБА_14 .

Згідно витягу з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» (додаток 3) ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перетнула державний кордон України 09.07.2016 року о 09 год 20 хв на підставі паспорта громадянина України для виїзду за кордом серії НОМЕР_1 . Інші дані про наявні документи, які б були підставою для перетину державного кордону в базі даних відсутні.

Під час перевірки паспортних документів та надання дозволу на перетинання державного кордону України 09.07.2016, встановлено відсутність нотаріально засвідченої згоди батька;

Присутність ОСОБА_6 09.07.2016 під час перетинання державного кордону України ОСОБА_7 , 2009 р.н. не встановлена.

Згідно ст.63 Конституції України ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень.

Обставини, викладені в рапорті підполковника ОСОБА_16 від 26.07.2016 підтверджені, стали наслідком недбалого (необережна форма провини) відношення з боку прикордонного наряду, зокрема, прикордонного наряду «перевірка документів» у складі сержанта ОСОБА_1 до своїх обов`язків, які в свою чергу призвели до пропуску через державний кордон України громадянина України, який не досягнув 16-річного віку ОСОБА_17 , 2009 р.н., у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди, та умисної форми вини по відношенню до надання переваг в перетинанні державного кордону України громадянам України ОСОБА_18 , 2009 р.н. та ОСОБА_19 чим порушено, з боку сержанта ОСОБА_1 вимоги абзаців 4 пункту 11 розділу 2 глави ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 № 1261 (в частині надання переваги в перетині державного кордону), вимоги пунктів 5.4, 2.5.2, 2.5.9, 2.7 Інструкції з організації здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 05.06.2012 № 407 (в частині не забезпечення подання особою паспортного або іншого визначеного законодавством документа для перевірки прикордонному наряду «Перевірка документів), не виконання обов`язку щодо звірки фотокартки в паспортному документі з особою пред`явника, повернення документа пред`явникові, перевірка наявності та дійсності документів, необхідних для виїзду з України громадян, які не досягли 16-річного віку, відповідно до пунктів 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (зі змінами), пунктів 3-4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (зі змінами), вимог частини 6 статті 23 Закону України «Про прикордонний контроль», вимоги частини 3 статті 313 Цивільного кодексу України (в частині надання дозволу на перетинання державного кордону України без наявності відповідних документів), пункт 11.2 Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів в пункті пропуску через державний кордон «Бориспіль», затвердженої наказом ОКПП «Київ» від 03.08.11 № 410, зареєстрованого в Головному управлінні юстиції у Київській області 10.08.2014 № 21/739 (за змінами) (в частині незабезпечення оформлення осіб посадовою особою Держприкордонслужби у кабіні паспортного контролю).

За порушення вказаних вище вимог запропоновано Штабу ОКПП «Київ» сержанту ОСОБА_1 притягнути до відповідальності правами начальника ОКПП «Київ».

Наказом № 666АГ від 03.08.2016 Окремого контрольного-пропускного пункту «Київ» «Про результати службового розслідування» за порушення вимог абзаців 4 пункту 11 розділу 2 глави ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 № 1261, вимоги пунктів 5.4, 2.5.2, 2.5.9, 2.7 Інструкції з організації здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 05.06.2012 № 407, пунктів 3-4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (зі змінами), вимог частини 6 статті 23 Закону України «Про прикордонний контроль», вимоги частини 3 статті 313 Цивільного кодексу України (в частині надання дозволу на перетинання державного кордону України без наявності відповідних документів), пункт 11.2 Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів в пункті пропуску через державний кордон «Бориспіль», затвердженої наказом ОКПП «Київ» від 03.08.11 № 410, зареєстрованого в Головному управлінні юстиції у Київській області 10.08.2014 № 21/739 (за змінами) інспектора прикордонної служби 2 категорії 2-ої групи паспортного контролю 3-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» 1 категорії (тип А) сержанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю.

Наказом № 126-ос від 05.08.2016 начальника Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» «По особовому складу» звільнено з військової служби запас за під пунктом «е» (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків) пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» : сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії другої групи паспортного контролю третього відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» категорії (тип А), без права носіння військової форми одягу. Підстава : наказ Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» від 03.08.2016 № 66-АГ, попередження від 03.08.16, подання до звільнення від 03.08.16.

Згідно витягу з наказу начальника Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» № 169-ос від 03.10.2016 «По особовому складу», відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, зокрема, припинено (розірвано) контракт та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії другої групи паспортного контролю третього відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» категорії (тип А), звільненого з військової служби запас за під пунктом «е» (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків) пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Підстава : наказ начальника Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» від 05.08.2016 № 126-ос.

Не погоджуючись із указаними наказами, позивач звернувся до суду. Та вказав на не розгляд відповідачем-1 скарги на висновки службового розслідування та не розгляд рапортів щодо укладення контракту.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначено Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII).

Відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону № 2232-XII, одним із видів військової служби є військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу.

Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Положення).

Пунктами 5, 6 Положення встановлено, що громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на військовій службі визначено Законом України Про військовий обов`язок і військову службу.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут), дія якого, у тому числі, поширюється і на Державну прикордонну службу України.

Відповідно до преамбули Статуту, усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями ( ст. 16 Статуту).

Отже, дотримання зазначених норм є обов`язком кожного військовослужбовця.

Статтею 26 Статуту визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Статями 1, 2 та 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Статтею 84 Дисциплінарного статуту визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно ст. 85 Дисциплінарного статуту, службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14 лютого 2005 року № 111, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2005 року за № 261/10541, затверджено Інструкцію про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України (далі - Інструкція).

Пунктом 2 Інструкції передбачено, що службове розслідування в обов`язковому порядку проводиться у разі, зокрема, вчинення правопорушення, що містить ознаки кримінального правопорушення, або адміністративного корупційного правопорушення.

Відповідно до п. 17 Інструкції, розслідування має встановити: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який вчинив правопорушення; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій, які було порушено; ступінь провини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму провини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

В силу пункту 18 Інструкції, за результатами службового розслідування складається висновок, у якому, крім положень, визначених п. 17 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються, в тому числі, які вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій, які було порушено кожним із військовослужбовців; обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину; висновок щодо наявності чи відсутності в діянні військовослужбовця складу дисциплінарного правопорушення та в чому воно (за наявності такого) полягало; пропозиції щодо притягнення винних осіб до відповідальності правами відповідного начальника (командира) без зазначення конкретного виду стягнення; інші заходи, які пропонується здійснити для усунення причин правопорушення та умов, що йому сприяли; дата складання висновку.

Висновком службового розслідування від 02.08.2016 установлено, що позивач під час перевірки паспортних документів та надання дозволу на перетинання державного кордону України 09.07.2016 встановлено відсутність нотаріально засвідченої згоди батька. Присутність ОСОБА_6 09.07.2016 під час перетинання державного кордону України ОСОБА_7 , 2009 р.н. не встановлена, що свідчить про неналежне виконання своїх посадових обов`язків.

Згідно з пунктом "є" статті 68 "Дисциплінарного статут Збройних Сил України", затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (чинного на час виникнення спірних відносин) на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені дисциплінарні стягнення звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Згідно ст. 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Згідно пункту е ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через службову невідповідність.

Під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків (п. е ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу).

Підпунктом 1 п. 267 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 визначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби з підстав, визначених ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, з ініціативи командування органу Держприкордонслужби - за наявності підстав, передбачених пунктами а, б, в, г, е, є, ж, и, і, ї, й та л ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Факт здійснення позивачем порушень, які відображені у висновку службового розслідування, свідчить про допущення ним вимог: ст. 11, 16 "Статуту внутрішньої служби Збройних Силу України", що виразилось у недбалому відношенні до виконання свого військового та службового обов`язків, та є підставою для накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Нових доказів, що спростовують висновки розслідування позивач в позові та піж час судового розгляду не надав, про їх існування не повідомив, витребувати їх перед судом не клопотав.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем вчинено дисциплінарний проступок, щодо неналежного виконання своїх посадових обов`язків під час їх здійснення.

Суд відхиляє посилання позивача в частині не розгляду рапортів щодо прийняття на військову службу, адже матеріали справи (а.с.109-110) підтверджується розгляд вказаних рапортів начальником ОКПП «Київ».

Також суд відхиляє посилання позивача щодо не розгляду відповідачем-1 скарги на висновок службового розслідування, позаяк в матеріалах справи відсутні докази надіслання відповідачем-1 скарги. Більше того свої вимоги до Адміністрації Держприкордонслужби України позивач обґрунтовує пред`явленим рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно якого поштове відправлення (лист) вручено представнику адресата - АДПСУ, Павленко 07.09.2016 року. Разом з тим, прошу також звернути увагу на те, що зазначене повідомлення не підтверджує надісланні та отримання скарги, вказаної у позовній заяві. Більш того, згідно наказу Адміністрації ДПСУ від 04.08.2016 року № 443 ВВ ОСОБА_5 в період з 22.08.16 по 11.09.16 перебувала у відпустці, а тому отримувати кореспонденцію не могла.

Також позивач оскаржує наказ Окремого контрольною пропускною пункту «Київ» №66-АГ від 03.08.2016 p., в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення "звільнення з військової служби". Разом з тим, в матеріалах справи вказаний наказ відсутній. Більше того, згідно витягу з книгу обліку наказів ОКПП «Київ» 03.08.2016 наказ № 66-АГ ОКПП «Київ» не приймався.

Таким чином, суд вважає, що висновок відповідача про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який прийнятий на основі повно та достовірно встановлених обставин справи, а застосоване дисциплінарне стягнення відповідає характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини позивача.

У частинах другій, третій статті 235 Кодексу законів про працю України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Виходячи з наведеного, враховуючи висновок суду про правомірність звільнення позивача з посади, суд вважає, що підстави для поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України та частини 3 статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд,

ВСТАНОВИВ :
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Адміністрація Державної прикордонної служби України (ідентифікаційний код 00034039, місцезнаходження: 01034, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 26).

Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ" (місцезнаходження: 08307, місто Бориспіль, Михайлівська площа, будинок 1).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Р.О. Арсірій