Справа № 1.380.2019.006194
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №1.380.2019.006194
У Х В А Л А

з питань відводу

02 жовтня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шиц А.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Петришина А.М.,

представників відповідача Гринихи Х.А., Бірюкова Ю.І.,

представника третьої особи Луціва М.С.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження заяву представника позивача про відвід головуючого судді Сасевича О.М. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Львівського комунального підприємства «Зелене місто» про визнання протиправним і скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним позовом та просив визнати протиправним і скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 07.12.2018 року №1343 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво Львівському комунальному підприємству «Зелене місто» механіко-біологічного комплексу перевантаження та переробки твердих побутових відходів на АДРЕСА_1 ».

Ухвалою суду від 26.12.2019 року відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням/викликом сторін.

Ухвалою суду від 29.01.2020 року було задоволено клопотання позивача про забезпечення позову, шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Ухвалою суду від 29.01.2020 року було задоволено клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.04.2020 року задоволено клопотання представника відповідача та закрито провадження в адміністративній справі №1.380.2019.006194 на підставі п.1 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2020 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 ; ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22.04.2020 року про закриття провадження в адміністративній справі №1.380.2019.006194 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Дана справа надійшла до Львівського окружного адміністративного суду 23.07.2020 року.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, останню передано для розгляду головуючому судді Сасевичу О.М.

Ухвалою від 27.07.2020 року адміністративну справу прийнято суддею Сасевичем О.М. до провадження та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 31.08.2020 року було задоволено клопотання представника позивача про перехід із спрощеного позовного провадження в загальне позовне провадження; постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження; замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою суду від 17.09.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про виклик свідків й про розгляд справи колегією суддів; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 28.09.2020 року.

23.09.2020 року від представника позивача надійшла до суду заява про відвід головуючого судді Сасевича О.М., з підстав упередженості судді. Оскільки суд під головуванням судді Сасевича О.М. дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, то ухвалою від 24.09.2020 року заява представника позивача про відвід головуючого судді Сасевича О.М. була передана для розгляду іншому судді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2020 року, заява представника позивача про відвід головуючого судді Сасевича О.М. передана на розгляд судді ОСОБА_2 .

Ухвалою суду з питань відводу судді від 25.09.2020 року (під головуванням судді ОСОБА_2 ) відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про відвід судді Сасевича О.М. у справі №1.380.2019.006194.

28.09.2020 року представник позивача повторно подав до суду заяву про відвід головуючого судді Сасевича О.М., з підстав щодо упередженості судді.

Ухвалою суду від 28.09.2020 року було відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про відвід головуючого судді Сасевича О.М.

Згідно ухвали суду з процесуальних питань від 02.10.2020 року, представнику позивача відмовлено у задоволенні клопотань про повернення на стадію підготовчого провадження для розгляду справи, про витребування доказів та про виклик свідків.

Так, у судовому засіданні 02.10.2020 року представник позивача заявив у черговий раз відвід головуючому судді Сасевичу О.М. з підстав щодо упередженості судді під час розгляду справи.

Представник позивача у заяві, як на підставу для відводу, посилається на те, що судом відмовлено у задоволенні його клопотань про повернення на стадію підготовчого провадження, про витребування доказів та про виклик свідків.

За наведених обставин представник позивача вважає, що належний, справедливий і неупереджений розгляд справи та забезпечення прав ОСОБА_1 за участю судді Сасевича О.М. є неможливим, що викликає сумніви у можливості ухвалення даним складом суду об`єктивного та законного рішення, а тому просить суд задоволити заяву про відвід.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, а також у черговий раз подану представником позивача заяву про відвід головуючого судді, зазначає наступне.

Згідно ч.ч.1-4 ст.40 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, важливим питанням для реалізації механізму відводу судді є саме об`єктивне та обґрунтоване підтвердження прямої чи опосередкованої заінтересованості судді в результаті розгляду справи, а також наявність законних сумнів у неупередженості такого судді.

Статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вичерпний перелік підстав для відводу судді.

Так, згідно положень ч.ч.1, 2 ст.36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1)якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2)якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3)якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4)за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5)у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (ч.3 ст.36 Кодексу).

Відповідно до ч.4 ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, для відводу судді за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді.

Тобто, в даному випадку особа, яка заявляє відвід судді із вказаних підстав, повинна навести конкретні факти такої заінтересованості, упередженості, необ`єктивності судді при розгляді конкретної судової справи та підтвердити їх відповідними доказами, що дають підставу для застосування даної норми.

Як вбачається із змісту заяви про відвід головуючого судді у справі, підставою для відводу судді є незгода представника позивача з процесуальними рішеннями судді при розгляді адміністративної справи.

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п.10 Постанови №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

При цьому, незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку.

Таким чином, оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанцій, а в означеному випадку - за результатами розгляду справи по суті.

Таким чином, заявлені підстави для відводу головуючого судді не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки не стосуються особистого відношення судді Сасевича О.М. до результатів розгляду справи №1.380.2019.006194, а тільки відображають власну позицію представника позивача.

Більш того, будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості та безсторонності головуючого судді у розгляді означеної справи, з доводів заяви про відвід не вбачається.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Основних принципів незалежності судових органів (схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року), незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її. При цьому, не повинно мати місця неправомірне чи несанкціоноване втручання в процес правосуддя.

Згідно Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, не зважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їхні причини.

З аналізу практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), вбачається, що останнім визначено концептуальні підходи до тлумачення статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

На думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової цього поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлено наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому, враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказано, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість чи порушення принципу безсторонності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності такого судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 року у справі №800/592/17, від 01.10.2018 року у справі №9901/673/18 та від 04.10.2018 року (провадження №11-429сап18).

Отже, з огляду на те, що обставини, на які посилається представник позивача у заяві про відвід не доводять та не можуть свідчити про існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості головуючого судді Сасевича О.М. у розгляді означеної справи й такі не підтверджені жодними доказами, а їх встановлення не належить до повноважень суду при вирішенні питання про відвід, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про відвід головуючого судді у справі №1.380.2019.006194.

Керуючись ст.ст.36-41, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в :

у задоволенні заяви представника позивача про відвід головуючого судді Сасевича О.М. в адміністративний справі №1.380.2019.006194 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Львівського комунального підприємства «Зелене місто» про визнання протиправним і скасування рішення відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.10.2020 року.