Справа № 640/10660/19
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року м. Київ № 640/10660/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Державного агентства резерву України до Рахункової палати України про визнання протиправними та скасування звіту в частині,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла позовна заява Державного агентства резерву України (далі позивач), у якій просить визнати протиправними та скасувати пункти 2.3, 4, 5, 6 Звіту про результати ефективності управління матеріальними цінностями державного матеріального резерву та п.п.4, 5.1, 5.2, 5.3, 10.1 Рішення Рахункової палати України оскільки, на думку позивача, зазначені пункти не відповідають нормам чинного законодавства, носять формальний неконкретизований, а тому їх виконання неможливо.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому він, заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив, що вказані позивачем обставини є такими, що не спростовують висновки, зроблені Рахунковою палатою, а навпаки, підтверджують їх, визнаючи факт зіпсування зерна.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Так, за результатом аудиторської перевірки позивача було встановлено наступне та прийнято наступні рішення. Рахунковою палатою у п.2.3 Звіту та п.4 Рішення встановлено витрачання коштів державного бюджету на суму 4 143,4 тис. грн., що виникло у зв`язку з неналежним виконанням посадовими особами Державного агентства резерву України обов`язків, зокрема, внаслідок прийняття неякісних послуг із зберігання зерна та сплати за них зазначеної суми (ДП «Хлібна база №76» - 3440,8 тис. грн., ДП «Новотроїцький елеватор» - 702,6 тис. грн.).

Позивач, не погоджуючись з порушеннями, викладеними як у Звіті, так і в прийнятому Рішенні Рахункової палати України, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 98 Конституції України контроль від імені Верховної Ради України за надходженням коштів до Державного бюджету України та їх використанням здійснює Рахункова палата. Організація, повноваження і порядок діяльності Рахункової палати визначаються законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про Рахункову палату» Рахункова палата від імені Верховної Ради України здійснює контроль за надходженням коштів до Державного бюджету України та їх використанням.

Рахункова палата підзвітна Верховній Раді України та регулярно її інформує про результати своєї роботи.

Рахункова палата є державним колегіальним органом.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про Рахункову палату» організація, повноваження і порядок діяльності Рахункової палати визначаютьсяКонституцією України, цим та іншими законами України.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про Рахункову палату» діяльність Рахункової палати ґрунтується на принципах законності, незалежності, об`єктивності, безсторонності, гласності та неупередженості.

Частиною 4 статті 3 Закону України «Про Рахункову палату» передбачено, що Рахункова палата під час здійснення своїх повноважень є незалежною від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Незаконне втручання у здійснення Рахунковою палатою наданих законом повноважень забороняється і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України «Про Рахункову палату» втручання органів державної влади, органів місцевого самоврядування, політичних партій та громадських об`єднань, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових і службових осіб у діяльність Рахункової палати забороняється.

Згідно з частинами 1-2 статті 4 Закону України «Про Рахункову палату» повноваження, покладені на Рахункову палату Конституцією України, здійснюються через провадження заходів державного зовнішнього фінансового контролю (аудиту).

Державний зовнішній фінансовий контроль (аудит) забезпечується Рахунковою палатою шляхом здійснення фінансового аудиту, аудиту ефективності, експертизи, аналізу та інших контрольних заходів.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про Рахункову палату» Рахункова палата здійснює фінансовий аудит та аудит ефективності щодо управління об`єктами державної власності, що мають фінансові наслідки для державного бюджету, включаючи забезпечення відрахування (сплати) до державного бюджету коштів, отриманих державою як власником таких об`єктів, та використання коштів державного бюджету, спрямованих на відповідні об`єкти.

Статтею 7 Закону України «Про Рахункову палату» передбачено, що об`єктами контролю Рахункової палати при виконанні повноважень, визначених частиною першою цієї статті, є державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, інші бюджетні установи, у тому числі закордонні дипломатичні установи України, суб`єкти господарювання, громадські чи інші організації, фонди загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування, Національний банк України та інші фінансові установи.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України «Про Рахункову палату» член Рахункової палати забезпечує здійснення заходів державного зовнішнього фінансового контролю (аудиту) відповідно до рішення Рахункової палати. Для виконання своїх повноважень член Рахункової палати надає доручення відповідному департаменту (департаментам) та/або територіальному підрозділу (підрозділам).

Відповідно до частин 1-4 статті 35 Закону України «Про Рахункову палату» за результатами здійснення заходів державного зовнішнього фінансового контролю (аудиту) складається звіт, складовими частинами якого є акт (у разі наявності), висновки та рекомендації (пропозиції).

У звіті щодо фінансового аудиту та аудиту ефективності обов`язково наводяться висновки за критеріями, встановленими відповідно частинами третьою та четвертою статті 4 цього Закону.

Звіт підписує та представляє на засіданні Рахункової палати член Рахункової палати, відповідальний за здійснення відповідного заходу державного зовнішнього фінансового контролю (аудиту).

Не пізніш як за сім робочих днів до розгляду на засіданні Рахункової палати проект звіту обговорюється відповідним членом Рахункової палати та уповноваженою посадовою особою об`єкта контролю. У п`ятиденний строк об`єкт контролю може надати письмові зауваження щодо змісту проекту звіту відповідному члену Рахункової палати, який їх розглядає та складає довідку про результати розгляду зауважень. Такі зауваження і довідка додаються до звіту і є його невід`ємними частинами.

Після затвердження на засіданні Рахункової палати звіт надсилається об`єкту контролю.

Позивач вважає, що Рішення відповідача за своєю сутністю є рішенням суб`єкта владних повноважень, а саме індивідуальним актом, та порушують права, свободи або законні інтереси позивача, що надає йому право, відповідно до частини першої статті 5 КАС України, звернутися до адміністративного суду.

Суд, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, погоджується із такими доводами позивача та зазначає, що відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Позивач, в обґрунтування необхідності скасування відповідних абзаців рішення та звіту зазначає, що послуги по зберіганню зерна державного резерву ДП «Хлібна база №76» були надані в повному обсязі.

Суд звертає увагу, що при цьому, Рахунковою палатою в оскаржуваних пунктах Звіту та Рішення зазначається не про обсяг наданих послуг, а про їх неналежну якість, зокрема прийнято та оплачено неякісні послуги зі зберігання матеріальних цінностей державного матеріального резерву (стор.14 Звіту, п.2.3), прийнято неякісно надані послуги із зберігання зерна, якість якого погіршилася або яке зіпсувалося (стор.2 Рішення п.4).

Також позивач посилається на те, що при поставці палива дизельного ДП-Арк-Євро-ВО згідно з ДСТУ 7688:2015 постачальником надані документи про якість, що визначені умовами договору між Державним агентством резерву України та ТОВ «Вог Аєро Джет» №юр-2/45 пром-2017 від 31.01.2017 та №юр-2/46 пром-2017 від 31.01.2017, а саме: паспорти якості ОАО «Мозирський нафтопереробний завод» №542 від 12.05.2017, 602 від 23.05.2017, №688 від 08.06.2017, сертифікат відповідності серія ДІ №UV1/-17, декларації про відповідність.

Однак, суд звертає увагу на те, що відповідачу своєму Звіті та Рішенні не заперечує факт наявності сертифікату відповідності та паспорта якості. За результатами проведення аудиту ефективності встановлено та відображено у п.5.1 Рішення та п.6 Звіту, що дизельне паливо марки ДП-Арк-Євро-ВО з 10.02.2018 року зберігається в державному резерві без документів про якість, а саме сертифіката відповідності та паспорта якості, які втратили чинність через завершення нормативного строку зберігання (згідно з ДСТУ 7688:2015), що зумовлює ризики втрати бюджетних коштів у разі реалізації такого палива. Закладення до Державного агентства резерву України дизельного палива здійснювалось у 2017 році та підпадало під дію Декрету КМУ «Про стандартизацію і сертифікацію» від 10.05.1993 №46-93, зокрема ст.18 визначено, що відповідність продукції (товару), що ввозиться і реалізується на території України та включена до переліку продукції, що підлягає обов`язковій сертифікації, стандартам, що діють в Україні, повинна підтверджуватися сертифікатом відповідності чи свідоцтвом про визнання відповідності, виданим призначеним органом.

Також, доводи позивача щодо «субєктивного бачення» Рахункової палати, що лягло в основу пунктів 5.2 та 5.3 Рішення, п.п.4, 5 Звіту є такими, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Оскільки у п.4, п.5 Звіту чітко застереджено, що виробництво консервів здійснювалося до затвердження результатів санітарно-епідеміологічної експертизи споживчої тари. У зв`язку з чим, якість використаної упаковки (споживчої тари) поставлених до державного резерву рибних та м`ясних консервів не можна вважати підтвердженою.

Суд зазначає, що позивач доказів на спростування вказаних обставин суду не надав.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача, в зв`язку із чим позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 242-243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій