Справа № 569/12160/20
Суддя: Яковлєв Д. В.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

у складі головуючого судді Яковлєва Д.В.

з участю секретаря судового засідання Слакви-Марчук Н.В.

представника позивача - адвоката Нечепорук Л.Ю.

представника відповідача - Комісарова І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Поліського округу, старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Державної екологічної інспекції України Боровицького М.Ю. про скасування постанови №848 від 17.07.2020 про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Поліського округу, старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Державної екологічної інспекції України Боровицького М.Ю. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №848 від 17.07.2020 року.

В обґрунтування позову зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення є безпідставною, незаконною, необґрунтованою, а викладені у ній обставини не відповідають дійсності. Зазначає, що працює на посаді начальника цеху НіОПСвод ПрАТ «Рівнеазот». Вказує, на момент складання відносно нього протоколу та оскаржуваної постанови перебував на посаді начальника цеху НіОПСвод ПрАТ «Рівнеазот», і за своїми посадовими обов`язками не був відповідальним за дотримання вимог у сфері контролю за забруднення земель, що підтверджується Положенням №75-31 про структурний підрозділ (на правах цеху) ПрАТ «Рівнеазот», відповідно до якого не міститься обов`язку позивача забезпечувати охорону земель та інших вимог, за порушення яких передбачена адміністративна відповідальність за ст. 52 КУпАП. Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які накази, посадові інструкції, з якими позивача було б ознайомлено та які покладали б на нього такі обов`язки, а тому відповідачем на момент винесення оскаржуваної постанови не встановлено чи було вчинено саме ОСОБА_1 адміністративне правопорушення та чи саме він винен у вчиненні цього адміністративного правопорушення. Відповідно до постанови ним вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 52 КУпАП та ст. 56 Закону України «Про відходи», при цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про нібито порушення ст. 35 Закону України «Про відходи». Крім того, звертає увагу, що протокол №006646 про адміністративне правопорушення та постанову про накладення адміністративного стягнення №848 було складено 17 липня 2020 року, що свідчить про нехтування відповідачем законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи. Вказує, що розгляд справи проведений формально, без підготовки справи до розгляду та дослідження доказів, за відсутності дотримання законодавчих гарантій на об`єктивний та справедливий розгляд, чим порушено передбачену чинним законодавством процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності.

Ухвалою суду від 03 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

02 жовтня 2020 року представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких вказує, що згідно інформації у оскаржуваній постанові позивач нібито вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 56 Закону України «Про охорону земель», тим, що під час проведення позапланової перевірки ПрАТ «Рівнеазот» виявлено забруднення земель навколо котловану на території бувшого відвалу огарку площею 330 м.кв., що підтверджено протоколом №16-2012 від 14.07.2020 вимірювань показників складу та властивостей проб ґрунтів. Зазначає, що піритний огарок це відходи виробництва сірчаної кислоти, який утворився в період з 1970-1982 рр. З 1982 року розміщення піритного огарку у відвалі огарку не проводилося, майже весь огарок був переданий Здолбунівському ЦШК для виробництва цементу, а на місці відвалу огарку наявні лише сліди залишку даного відходу. Вказує, що видалення відходів у котлован на території бувшого відвалу огарку відбувається на підставі дозволу виданого Департаментом екології та природних ресурсів Рівненської облдержадміністрації, яким підприємству фактично дозволено змішувати відходи при видаленні. Котлован на території бувшого відвалу огарку є місцем видалення відходів, на нього оформлений паспорт місця видалення відходів згідно Постанови Кабінету Міністрів України №1216 та Наказу Мінекології №12 від 14.01.1999, до паспорту місця видалення відходів щорічно вносяться зміни, паспорт МВВ повністю відповідає вимогам нормативних документів, будь-яких зауважень від Департаменту екології та природних ресурсів Рівненської облдержадміністрації не надходило. Зазначає, що відповідачем при розгляді справи про адміністративні правопорушення та притягнення позивача до адміністративної відповідальності не було з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема: чи є позивач суб`єктом даного правопорушення, тобто, чи за посадовими обов`язками він є саме тією особою, яка відповідальна за забруднення земель навколо відвалу фосфогіпсу. Вказує, що матеріалами справи не встановлено чи є позивач суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 52 КУпАП.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, за підстав вказаних у позовній заяві та письмових поясненнях, просив суд задоволити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Вказав, що на підставі наказу Державної екологічної інспекції України було проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ПрАТ «Рівнеазот». В ході перевірки виявлено забруднення земель навколо котловану на території бувшого відвалу огарку. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступне.

17 липня 2020 року старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Боровицьким М.Ю. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 848, якою позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 52 КУпАП та ст. 56 Закону України «Про охорону земель» та накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 901 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , який є начальником цеху НіОПСвод ПрАТ «Рівнеазот», вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 56 Закону України «Про охорону земель», яке полягає у тому, що під час проведення позапланової перевірки ПрАТ «Рівнеазот» виявлено забруднення земель навколо котловану на території бувшого відвалу огарку площею 330 м.кв. (к.н. :03:000:027), що підтверджено протоколом №16-2012 від 14.07.2020 вимірювань показників складу та властивостей проб ґрунтів.

Постанова складена за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 17 липня 2020 року № 006646. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 , який є начальником цеху НіОПСвод ПрАТ «Рівнеазот», вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 52 КУпАП, тим, що о 13 год. 45 хв. 17.07.2020 року під час проведення позапланової перевірки ПрАТ «Рівнеазот» виявлено забруднення земель навколо котловану на території бувшого відвалу огарку площею 330 м.кв. (к.н. :03:000:027), що підтверджено протоколом №16-2012 від 14.07.2020 вимірювань показників складу та властивостей проб ґрунтів, що є порушенням ст. 35 Закону України «Про охорону земель».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадоваособа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Статтею 52 КУпАП передбачена відповідальність за псування сільськогосподарських та інших земель, забруднення їх хімічними і радіоактивними речовинами, нафтою та нафтопродуктами, неочищеними стічними водами, виробничими та іншими відходами, а так само невжиття заходів по боротьбі з бур`янами.

Суб`єктом адміністративної відповідальності за правопорушення, що передбачене ст. 52 КУпАП, є посадова особа (спеціальний суб`єкт), яка наділена відповідними адміністративно-господарськими чи організаційно-розпорядчими функціями (обов`язками).

Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Позивач на момент складення постанови перебував на посаді начальника цеху НіОПСвод ПрАТ «Рівнеазот». Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як посадову особу.

Однак, відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення та притягненні позивача до адміністративної відповідальності не було з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема: чи за посадовими обов`язками він є саме тією особою, яка відповідальна за забруднення земель навколо котловану на території бувшого відвалу огарку. Тобто, чи є саме позивач суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 52 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що виявлено забруднення земель забруднення земель навколо котловану на території бувшого відвалу огарку площею 330 м.кв. (к.н. :03:000:027), що підтверджено протоколом №16-2012 від 14.07.2020 вимірювань показників складу та властивостей проб ґрунтів.

Однак, зазначення про будь-які накази, посадові інструкції, з якими позивача було ознайомлено та які покладали на нього відповідні обов`язки, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні постанова про накладення адміністративного стягнення не містять.

Крім того, згідно Положення №75-31 про структурний підрозділ (на правах цеху) ПрАТ «Рівнеазот», затвердженого 23.10.2017, не вбачається, що ОСОБА_1 , є відповідальним за дотримання вимог у сфері контролю за забрудненням земель та інших вимог, за порушення яких передбачена адміністративна відповідальність за ст. 52 КУпАП.

Згідно оскаржуваної постанови позивач притягується до адміністративної відповідальності за забруднення земель навколо котловану на території бувшого відвалу огарку площею 330 м.кв. (к.н. :03:000:027).

Однак, факт відповідальності за забруднення земель навколо котловану на території бувшого відвалу огарку площею 330 м.кв. ОСОБА_1 , який є начальником цеху НіОПСвод ПрАТ «Рівнеазот», не встановлено та не підтверджено жодними документальними чи іншими доказами в розумінні ст.251 КУпАП.

Крім того, суд звертає увагу, що диспозиція правопорушення, передбаченого статтею 52 КУпАП, є бланкетною. У протоколі про адміністративне правопорушення №006646 від 17.07.2020, складеному щодо позивача вказано, що останній порушив вимоги ст. 35 Закону України «Про охорону земель», в той час як в постанові про накладення адміністративного стягнення №848 від 17.07.2020, складеному щодо позивача вказано, що останній порушив вимоги ст. 56 Закону України «Про охорону земель».

Згідно ст. 35 Закону України «Про охорону земель» власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; дотримуватися стандартів, нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов`язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів; надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування відомості про застосування пестицидів та агрохімікатів; сприяти систематичному проведенню вишукувальних, обстежувальних, розвідувальних робіт за станом земель, динамікою родючості ґрунтів; своєчасно інформувати відповідні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування щодо стану, деградації та забруднення земельних ділянок; забезпечувати додержання встановленого законодавством України режиму використання земель, що підлягають особливій охороні; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про охорону земель» юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Судом встановлено, що стаття 35 Закону України «Про відходи» містить 11 видів вимоги до власників і землекористувачів, у тому числі орендарів, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності. При цьому, ст. 56 Закону України «Про охорону земель» не передбачає норми за порушення якої передбачена адміністративна відповідальність. За відсутності посилання відповідачем у протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові на відповідний пункт ст. 35 «Про охорону земель» неможливо встановити, яке саме порушення вчинив позивач.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оскаржувана постанова не містить ні доказів, на яких ґрунтується висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, ні доказів факту вчинення позивачем порушення (події адміністративного правопорушення), передбаченого ст. 52 КУпАП.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, обов`язок доводити правомірність рішення у цій справі покладається на суб`єкт владних повноважень, яким є Державна екологічна інспекція Поліського округу.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення, не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог природоохоронного законодавства, і відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови, відповідачем не спростовані, а тому суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Крім того, суд звертає увагу, що розгляд протоколу про адміністративне правопорушення в день його складення, позбавило позивача можливості належним чином реалізувати передбачені ст. 268 КУпАП права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 78, 90, 241, 243, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Поліського округу, старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Державної екологічної інспекції України Боровецького М.Ю. задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Державної екологічної інспекції України Боровецького М.Ю. №848 від 17.07.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 901 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 52 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - Державна екологічна інспекція Поліського округу, місцезнаходження: м. Житомир, вул. Леха Качинського,12а; .

Повний текст судового рішення складено 08.10.2020 р.

Суддя Рівненського міського суду Д.В. Яковлєв