Справа № 165/420/20
Суддя: Федечко М. О.
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №165/420/20
Номер провадження 2-а/156/13/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2020 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі : головуючого - судді Федечко М.О.

за участю: секретаря судових засідань Салатюк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іваничі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності № 5 від 21.01.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності № 5 від 21.01.2020 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 січня 2020 року відповідачем винесено постанову № 5 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн. Вказану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою.

В позовній заяві позивач зазначила, що підставою притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 188-42 КУпАП, згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення № 5 від 21 січня 2020 року, стало те, що при здійсненні будівництва магазину, що по вул. Княгині Ольги у м. Нововолинську Волинської області порушила вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. З метою усунення виявлених порушень видано припис від 03 жовтня 2019 року. Станом на 15 січня 2020 року вона не виконала вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм стандартів і правил виданого 03 жовтня 2019 року у встановлений чинним законодавством термін, а саме, не подала повідомлення про початок виконання будівельних робіт, затверджений проект будівництва та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, чим порушила вимоги статей 26, 28, 31, 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт»; п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», частину 8 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункт 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів».

Позивач вказує на те, що наведені підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності є необґрунтованими, оскільки, за змістом статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», з урахуванням положень, Порядку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року № 244, Постанови Кабінету Міністрів України № 553 від 23 травня 2011 року «Про затвердження порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», згідно паспорту прив`язки торгівельного павільйону № 1, який дійсний до 16 липня 2020 року та паспорту прив`язки торгівельного павільйону № 2, який дійсний до 16 липня 2020 року, торгівельний павільйон підпадає під Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та жодних інших документів дозвільного характеру, що надають право на виконання будівельних робіт та затвердження проекту будівництва не вимагається. Під торгівельним павільйоном залита стяжка, тобто тверде покриття, проте це не фундамент і навіть не монолітна плита з бетону. Вона, як власник будівлі не була присутня при проведенні перевірки, яка проводилась відповідно до направлення від 10 січня 2020 року. Вона не отримувала жодного акту перевірки виконання припису чи протоколу про адміністративне правопорушення в період з 10 січня 2020 року по 21 січня 2020 року, її не повідомлено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому відсутній її підпис в оскаржуваній постанові від 21 січня 2020 року. Таким чином, позивач стверджує, що нею не здійснювалося капітальне будівництво, а відбувалося розміщення стаціонарної тимчасової споруди-торгівельного павільйону № 1 та стаціонарної тимчасової споруди торгівельного павільйону № НОМЕР_1 , що в м. Нововолинськ вул. Княгині Ольги Волинської області, що не тягне за собою адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

30 квітня 2020 року відповідач надіслав до суду відзив в якому просить відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтовує тим, що на підставі вимоги Володимир-Волинської місцевої прокуратури та наказу відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 01 жовтня 2019 року № 16 «Про проведення позапланової перевірки» видано направлення для проведення позапланового заходу № 21 для здійснення позапланової перевірки на об`єкті: «Нове будівництво магазину по вулиці Княгині Ольги у м. Нововолинську Волинської області» щодо дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. При цьому, з направлення про проведення позапланового заходу вбачається, що ОСОБА_1 ознайомилася з копією цього направлення та отримала його копію, добровільно допустила представника ДАБК до перевірки. В період з 01 по 03 жовтня 2019 року проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у присутності ОСОБА_1 про що складено акт від 03 жовтня 2019 року № 21 в якому зафіксовано наявність виявлених порушень, зокрема: статті 26, 28, 31, 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт»; частини 8 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункт 12 постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів». Акт підписано позивачем без надання пояснень, примірник акту їй вручено. На підставі акту перевірки, 03 жовтня 2019 року винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил з вимогою усунути виявлені порушення у відповідності до вимог чинного законодавства до 03 грудня 2019 року. 03 жовтня 2019 року складено протокол про адміністративне правопорушення, а 07 жовтня 2019 року винесено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 5, 9 статті 96 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 8500 грн. Вказаний штраф ОСОБА_1 сплачено в повному обсязі. В період з 10 по 15 січня 2020 року проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у присутності ОСОБА_1 про що складено акт від 15 січня 2020 року № 1 в якому зафіксовано наявність виявлених порушень, зокрема, частини 1 статті 188-42 КУпАП. Під час проведення перевірки об`єкт не складався з двох приблокованих торгівельних павільйонів, а був суцільною будівлею (без внутрішньої стіни), що підтверджується фотофіксацією під час проведення позапланової перевірки проведеної в період з 10 по 15 січня 2020 року. 21 січня 2020 року винесено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 5100 грн. Вважають, що магазин, що по АДРЕСА_1 є об`єктом капітального будівництва, виходячи з його технічних характеристик та способу побудови, а саме, наявність фундаменту, покрівлі та неможливість переміщення споруди у просторі.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак від неї надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить позов задоволити повністю. При ухваленні рішення просить врахувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року у справі за її позовом до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради про скасування припису.

Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає та в задоволенні позову просить відмовити повністю.

Суд, оцінивши наявні у справі докази, ґрунтуючись на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою начальника Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 21 січня 2020 року № 5 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 188-42 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн. У вказаній постанові зазначено, що підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності є те, що, при здійсненні будівництва магазину, що по вул. Княгині Ольги у м. Нововолинську Волинської області (район перехрестя з автомобільною дорогою Р-15) ОСОБА_1 порушила вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. З метою усунення виявлених порушень видано припис від 03 жовтня 2019 року. Станом на 15 січня 2020 року вона не виконала вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм стандартів і правил виданого 03 жовтня 2019 року у встановлений чинним законодавством термін, а саме, не подала повідомлення про початок виконання будівельних робіт, затверджений проект будівництва та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, чим порушила вимоги статей 26, 28, 31, 34, 36. ч. 8, ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт»; п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», частину 8 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункт 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів».

Висновки акту перевірки про порушення позивачем вимог пункту 1 частини 1 статті 34, 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" ґрунтуються на виявлені факту будівництва капітальної споруди із влаштуванням фундаменту (стовпчастого монолітного фундаменту з влаштуванням монолітного бетонного ростверку). Як ствердив відповідач у відзиві на позов магазин по АДРЕСА_1 є об`єктом капітального будівництва виходячи з його технічних характеристик та способу побудови, а саме наявність фундаменту, покрівлі та неможливість переміщення споруди у просторі.

Відповідно до ст.244-6 КУпАП, органи державного архітектурно-будівельного контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п`ятої), частини перша та друга статті 188-42). Від імені органів державного архітектурно-будівельного контролю розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право, зокрема, головні інспектори будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), тощо.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Питання про законність припису від 03 жовтня 2019 року, що став підставою для винесення оскаржуваної постанови, досліджувалося судом апеляційної інстанції. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року апеляційну скаргу Виконавчого комітету Нововолинської міської ради залишено без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року по справі № 140/1138/20 без змін. Згідно змісту вказаної постанови, судом апеляційної інстанції відповідно до наявного у матеріалах справи технічного звіту про стан конструкцій торгівельних павільйонів на вул.. Княгині Ольги в м. Нововолинську Волинської області та визначення їх як тимчасових споруд, що проведений Комунальним підприємством «Волиньпроект» Волинської обласної ради встановлено, що обстежуваний об`єкт одноповерховий без підвалу, складається з двох приблокованих торгівельних павільйонів (тимчасових споруд), прямокутної форми в плані загальними габаритними розмірами 6,0х10,80 м, висота споруди - 2,5 м. Тимчасові споруди-торгівельні павільйони встановлені на вирівняну поверхню, без влаштування фундаментів. По контуру металокаркасу торгівельних павільйонів, по верху існуючих ґрунтів влаштовано підбетонку для можливості встановлення їх (торгівельних павільйонів) в рівне горизонтальне положення. У висновку технічного звіту зазначено, що існуюча підбетонка, яка виконана по контуру торгівельних павільйонів не виконує роль фундаменту, так вона не є підземною частиною і влаштована лише по верху існуючих ґрунтів та не має достатньої глибини (глибини промерзання). На основі проведеного обстеження, аналізу стану конструкцій торгівельних павільйонів фахівцями КП «Волиньпроект» Волинської обласної ради прийнято наступний висновок: торгівельні павільйони перебувають в задовільному стані - категорія технічного стану «2» і визначаються як тимчасові споруди. Судом апеляційної інстанції у постанові від 07.08.2020 року встановлено, що позивачем ОСОБА_1 встановлені тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності, які не можуть вважатися капітальною будівлею та припис від 03.10.2019 року є протиправним та підлягає скасуванню. Торгівельний павільйон позивача не можна віднести до об`єкта нерухомості та об`єкта будівництва на зведення якого необхідно отримати дозвільні документи на виконання будівельних робіт.

Частиною 4 ст. 78 КАС України передбачено, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем як суду апеляційної інстанції так і при розгляді цієї справи, надано копії паспорта прив`язки торгівельного павільйону № НОМЕР_2 та паспорта прив`язки торгівельного павільйону № НОМЕР_1 виданих начальником відділу містобудування та архітектури виконкому Нововолинської міської ради 21.10.2019, які дійсні до 16.07.2020. Відповідно до ескізних проектів передбачено встановлення стаціонарних тимчасових споруд торгівельних павільйонів №1 та №2, які розташовані поряд, та є зблокованими, загальна площа під якими становить 60,0 кв.м., тобто 30,0 кв.м. кожен (а.с.43-50). Як встановлено рішенням апеляційної інстанції від 07.08.2020 року хоча висновки посадової особи відділу архітектурно-будівельного контролю про порушення позивачем на час проведення перевірки 01.10.2019-03.10.2019 року вимог паспорта прив`язки щодо перевищення площі встановленого павільйону є вірними, однак незважаючи на це торгівельний павільйон позивача не можна віднести до об`єкта нерухомості та об`єктів будівництва на зведення якого необхідно отримати дозвільні документи на виконання будівельних робіт.

Відповідно до пунктів 2.20, 2.21 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244, встановлення ТС здійснюється відповідно до паспорта прив`язки; відхилення від паспорта прив`язки ТС не допускається.

Пунктом 2.27 цього Порядку передбачено, що дія паспорта прив`язки ТС анулюється за таких умов: недотримання вимог паспорта прив`язки при її встановленні; не встановлення ТС протягом 6 місяців з дати отримання паспорта прив`язки; надання недостовірних відомостей у документах, зазначених у пункті 2.6 цього Порядку, під час підготовки паспорта прив`язки ТС.

Слід зазначити, що паспорти прив`язок на момент винесення оскаржуваної постанови були дійсними, доказів їх анулювання сторонами не надано, а відтак розміщення торгових павільйонів здійснене позивачем на підставі необхідних дозвільних документів для розміщення тимчасових споруд, що підтверджується вищенаведеними доказами.

Постановою Кабінету міністрів України від 07.06.2017 року №406 затверджено перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, пунктом 7 якого передбачено розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності відповідно до ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»

Враховуючи те, що припис від 03 жовтня 2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил визнано протиправним та скасовано, а також беручи до уваги, що судом апеляційної інстанції встановлено, що споруда по АДРЕСА_1 підпадає під визначення стаціонарної тимчасової споруди, без улаштування фундаменту та відповідно до вимог закону тимчасові споруди не потребують документів, що дають право на виконання будівельних робіт та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 188-42 КУпАП відсутні. Таким чином в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

При цьому, судом береться до уваги, що згідно ч. 3 ст. 286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.. 188-42 КУпАП від 21 січня 2020 року № 5.

В врахуванням норм вище вказаної статті, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, постанову від 21 січня 2020 року слід скасувати із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 8-10, 73, 77, 79, 94, 228, 241-246, 250, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задоволити частково.

Постанову начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововолинської міської ради Гальчика Сергія Миколайовича № 5 від 21 січня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , жительку АДРЕСА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн. скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Федечко