Справа № 400/2206/20
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 р. справа № 400/2206/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Марича Є.В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Севастьянової Юлії Володимирівни, в.М.Морська,11,кв.20( АДРЕСА_1

до відповідачів:1. Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вул. Космонавтів, 61,Миколаїв,54056 2. Південного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Богдана Хмельницького, 34,Одеса,Одеська область,65007

про:скасування постанови від 25.05.2020р., визнання протиправним та скасування наказу від 18.06.2020 р. №33-дв,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась з позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі-відповідач 1), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову в. о. начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крецула Вадима Андрійовича від 25.05.2020 р.; визнати протиправним та скасувати Наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за №33-дв від 18.06.2020 р. «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ».

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що в.о. начальника управління Крецулом В.А. під час прийняття постанови від 25.05.2020 р. було порушено норми ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», адже у разі встановлення, що винесені позивачем постанови в рамках виконавчого провадження суперечать вимогам закону, то в. о. начальника управління мав скасувати їх. Спірний наказ щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності є протиправним, оскільки позивачем не було допущено порушень під час виконання службових обов`язків, оскільки нею не вчинялось дій у вихідний день, а було прийнято постанови в межах виконавчого провадження, стаття 29 Закону України «Про виконавче провадження» містить заборону щодо вчинення виконавчих саме дій, а не прийняття рішень.

Ухвалою від 15.06.2020 р. позовна заява залишалась без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 15.07.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та запропоновано відповідачу надати до суду відзив.

Від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що у зв`язку із порушенням позивачем норм Закону України «Про виконавче провадження», а саме проведення виконавчих дій у неробочий час (субота 23.05.2020 р.), при цьому в матеріалах виконавчого провадження відсутні підстави для вчинення цих дій у неробочий час.

Ухвалою від 23.07.2020 р. залучено в якості другого відповідача, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі-відповідач 2).

Від відповідача 2 надійшов до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що дисциплінарну справу було порушено на підставі звернення в. о. начальника Інгульського ВДВС, утворено дисциплінарну комісію і за наслідками розгляду дисциплінарної справи прийнято висновок про порушення позивачем Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджено матеріалами дисциплінарної справи. Такі дії мають ознаки дисциплінарного проступку, у зв`язку зі чим було прийняте відповідне подання про накладення дисциплінарного стягнення та як наслідок прийнято спірний наказ. Під час розгляду дисциплінарної справи та прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення не було допущено порушення процедури. Відтак, спірний наказ є правомірним.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Інших процесуальних дій у справі судом не вчинялось.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Позивач є державним службовцем та працює на посаді старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

25.05.2020 р. в.о. начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крецулом В.А. проведено перевірку виконавчого провадження №60680190 від 21.11.2019 р. щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Управління патрульної поліції у м. Миколаєві штрафу в сумі 1020 грн.

За результатами перевірки відповідачем 1 винесено постанову від 25.05.2020 р., якою визнано дії позивача по виконанню постанови №481999 від 06.08.2019 р. Управління патрульної поліції про стягнення з ОСОБА_3 штрафу в сумі 1020 грн., такими що проведені з порушенням вимог статтей 13, 18, 239, 59 Закону країни «Про виконавче провадження»; позивачу надати пояснення щодо встановленого порушення.

Зі змісту спірної постанови від 25.05.2020 р. вбачається, що відповідачем 1 встановлено порушення позивачем норм Закону України «Про виконавче провадження», яке полягає у прийнятті постанов в межах ВП №60680190 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про зняття арешту з коштів боржника у неробочий день 23.05.2020 р. (субота) та порушення строку винесення постанови про зняття арешту.

В.о. начальника Інгульського ВДВС на ім`я Начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надіслано клопотання про порушення дисциплінарної справи від 26.05.2020 р., в якому він просив вирішити питання щодо відкриття дисциплінарного провадження відносно позивача, у зв`язку із виявленим ним порушенням позивачем норм Закону України «Про виконавче провадження».

Наказом відповідача 2 від 01.06.2020 р. №1240 «Про здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 », розпочато дисциплінарне провадження, створено дисциплінарну комісію, якою здійснено розгляд дисциплінарної справи відносно позивача, відібрано пояснення, досліджено матеріали справи і за результатами складено подання Начальнику Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 10.06.2020 р., в якому встановлено порушення позивачем п. 5 ч. 1 ст. 13, п. 1-3 ч. 1 ст. 29 Закону України «Про виконавче провадження» і з урахуванням обставин, що пом`якшують дисциплінарну відповідальність, надано пропозицію щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Наказом від 18.06.2020 р. №33-дв «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 », яким на підставі ст. 64-67 Закону України «Про державну службу» за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Позивач вважає постанову в.о. начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крецулом В.А. від 25.05.2020 р. та наказ 18.06.2020 р. №33-дв протиправними, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

Так, підставою для прийняття спірної постанови від 25.05.2020 р. відповідачем 1, а також підставою для дисциплінарного провадження відносно позивача, стало виявлення порушення позивачем вимог ст. 13, 29, 59 Закону України «Про виконавче провадження», а саме прийняття позивачем 23.05.2020 р. постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанови про зняття арешту з коштів боржника у неробочий день та з порушенням строків, встановлених Законом України «Про виконавче провадження» для прийняття постанов про зняття арешту та надіслання її органу, якому надсилалась для виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії проводяться виконавцем у робочі дні, не раніше шостої і не пізніше двадцять другої години, якщо інше не передбачено цією статтею. Конкретний час проведення виконавчих дій визначається виконавцем.

Виконавчі дії в неробочі та святкові дні, встановлені законом, проводяться у час, передбачений частиною першою цієї статті, у разі якщо зволікання неможливе або якщо такі дії не можуть бути проведені в інші дні з вини боржника.

Проведення виконавчих дій в інший час, ніж передбачено частиною першою цієї статті, допускається, якщо невиконання рішення створює загрозу життю чи здоров`ю громадян або якщо виконавчі дії, розпочаті до двадцять другої години, необхідно продовжити.

Так, з матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, в межах виконавчого провадження позивачем були вчинені наступні дії.

21.11.2019 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження і в той же день винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

06.02.2020 р. винесено постанову про арешт коштів боржника.

28.07.2019 р. боржником частково сплачено напряму стягувачу кошти в сумі 510 грн., згідно квитанції №0.0.144.7999897.1

20.05.2020 р. на депозит Інгульського відділу надійшли кошти в сумі 764,38 грн, яких достатньо для задоволення вимог стягувача, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, з яким як зазначила позивач ознайомлена о 18.00 год.

23.05.2020 р. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про зняття арешту з коштів боржника.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем порушено строк прийняття постанови про зняття арешту та надіслання її органу для виконання, а також прийняття даних постанов 23.05.2020 р. у неробочий день суботу, що з огляду на вищезазначені норми є порушенням Закону України «Про виконавче провадження».

Суд не приймає до уваги посилання позивача, що поняття «Прийняття постанови» та «вчинення дій» є відмінними під час виконання посадових обов`язків державного виконавця, оскільки під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов (ч. 1 ст. 13 Закону), тобто «прийняття рішення» та «виконання дій» у даному випадку є тотожними і мають одне вираження у вигляді постанови виконавця.

Не заслуговує на увагу і посилання позивача на те, що у період з 21-22.05.2020 р. у неї не було можливості винести ці постанови вчасно, оскільки порядок виконання посадових обов`язків позивач розподіляє на власний розсуд, але з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо протиправності постанови від 25.05.2020 р. в.о. начальника Інгульського ВДВС, то відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 74Закону України «Про виконавче провадження» скасування постанов начальником відділу є його правом, а не обов`язком, відтак відсутні підстави для скасування спірної постанови від 25.05.2020 р. Крім того, на думку суду, скасування в.о. начальника Інгульського ВДВС у спірній постанові від 25.05.2020 р. постанов позивача від 23.05.2020 р. не спростовує факт порушення нею норм Закону України «Про виконавче провадження», а може бути лише підставою для проведення дисциплінарного провадження у відношенні в.о. начальника Інгульського ВДВС Крецул В.А. для встановлення або спростування протиправності цих дій.

Судом досліджено матеріали дисциплінарної справи (а. с. 118-175) та не встановлено порушення відповідачем 2 порядку призначення та проведення дисциплінарного провадження відносно позивача.

З подання дисциплінарної комісії Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_1 від 10.06.2020 р. вбачається, що за результатами розгляду дисциплінарної справи було встановлено порушення позивачем п. 5 ч. 1 ст. 13, п. 1-3 ч. 1 ст. 29 Закону України «Про виконавче провадження», тобто наявність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, визначеного п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» та з урахуванням обставин, що пом`якшують дисциплінарну відповідальність, надано пропозицію щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону України «Про державну службу», за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» встановлено, що одним із видів дисциплінарного проступку є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Стаття 66 Закону України «Про державну службу» встановлює перелік дисциплінарних стягнень, з яких, зокрема догана.

Відповідно до ч. 1,2 та 5 ст. 77 Закону України «Про державну службу», рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

З огляду на вищезазначені норми та матеріали справи, суд дійшов висновку, що під час розгляду дисциплінарної справи матеріалами доведено факт наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 65 та під час визначення виду дисциплінарного стягнення було враховано пом`якшуючі обставини, відтак у відповідача були наявні підстави для застосування дисциплінарного стягнення до позивача, а тому спірний наказ є правомірним.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідач, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи відповідачі повністю довели правомірність спірних постанови та наказу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Судовий збір покласти на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Севастьянової Юлії Володимирівни ( АДРЕСА_2 НОМЕР_1 ) до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Космонавтів, 61,Миколаїв,54056 ) ,Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Богдана Хмельницького, 34,Одеса,Одеська область,659) про скасування постанови від 25.05.2020р., визнання протиправним та скасування наказу від 18.06.2020 р. №33-дв, відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є. В. Марич