Справа № 580/2053/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2053/20 Суддя (судді) першої інстанції: Л.В. Трофімова
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

за участю секретаря - Король Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року, яке проголошене о 15 год. 40 хв. та складене у повному обсязі 17 липня 2020 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 14 лютого 2020 року та від 07 травня 2020 року щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07 лютого 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити пенсію за віком відповідно до п. 4 ч.1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07 лютого 2020 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково:

- визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 14 лютого 2020 року та від 07 травня 2020 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07 лютого 2020 року.

- зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ідентифікаційний код юридичної особи в ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 лютого 2020 року про призначення пенсії з урахуванням висновків суду викладених у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення частково та прийняти нову постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити їй пенсію за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07 лютого 2020 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки вона як суб`єкт звернення дотримала усіх визначених законом умов, а повноваження пенсійного органу в даному випадку не є дискреційними.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою.

Під час судового засідання представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте явку свого представника у судове засідання не забезпечив та про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 2 ст. 313 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року - змінити, виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Положеннями ч. 4 ст. 317 КАС України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є дружиною учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

07 лютого 2020 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення достроково пільгової пенсії на підставі абзацу 6 пункту 3 прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування як дружині військовослужбовця, який помер внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідач листом від 14 квітня 2020 року № 2300-0302-8/14818 відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, оскільки померлий чоловік не належав до військовослужбовців, а брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час призову на військові збори. Позивач не має 20 років страхового стажу, позаяк має не зараховані до стажу періоди роботи у колгоспі з 01.08.1982 до 25.08.1983 та 01.07.1988 до 12.02.1992.

За результатами розгляду додаткових документів, поданих позивачем 04.05.2020, відповідач листом від 08.05.2020 повідомив про врахування до стажу періодів роботи у колгоспі з 01.08.1982 до 25.08.1983 та 01.07.1988 до 12.02.1992, проте відмовив у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що померлий чоловік не належав до військовослужбовців, а брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час призову на військові збори. Відповідачем зазначено, що позивач має 22 роки 10 місяців 12 днів страхового стажу.

Не погоджуючись із рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 14 лютого 2020 року та від 07 травня 2020 року щодо відмови у призначенні пенсії за віком, ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач набула право на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки є дружиною військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

В обґрунтування причин, з яких суд відмовив у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити позивачу пенсію за віком, суд першої інстанції зазначив про те, що повноваження пенсійного органу з призначення пенсії і обрахунку стажу є дискреційними.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, предметом апеляційного перегляду є рішення суду від 16 липня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити позивачу пенсію за віком, тобто у межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Перевіряючи обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зазначеної позовної вимоги, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідно до ст. 10 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 28.02.1991 № 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців (особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань), працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань. Зазначеною нормою визначено коло осіб, які є військовослужбовцями.

Згідно з ст. 16 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV право на призначення дострокової пенсії за віком мають: дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Судом першої інстанції встановлено, що померлий чоловік позивача ОСОБА_2 був особою з інвалідності 1 групи, причина інвалідності захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків на ЧАЕС.

У період проходження спеціальних зборів у військовій частині № НОМЕР_1 з 10 березня 1990 року до 11 червня 1990 року ОСОБА_2 брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримав опромінення 4,620 бер.

Відповідно до експертного висновку від 10 жовтня 2014 року № 7971 захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 був особою з інвалідністю 1 групи і мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

Тобто, померлий чоловік позивача, перебував на військових зборах як військовослужбовець під час яких отримав захворювання пов`язане з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Захворювання і причина смерті ОСОБА_2 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідач вважав відсутнім у позивача права на призначення пенсії за віком, оскільки померлий чоловік не належав до військовослужбовців, а брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час призову на військові збори.

Під час розгляду справи №592/3813/17 Верховний Суд сформулював правову позицію відповідно до якої в розумінні Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 28.02.1991 № 796-XII військовозобов`язані, призвані на військові збори для участі у роботах по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи прирівнюються до військовослужбовців. Зазначене спростовує доводи відповідача, що померлий чоловік позивача не підпадає під категорію військовослужбовця у розумінні Прикінцевих положень Закону №1058. Можливість отримання пільги, передбаченої Прикінцевими положеннями Закону №1058, зокрема для дружини, якщо вона не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, законодавець не пов`язує з видом військової служби, тривалістю її проходження, військовим званням та посадою, а також часом, що сплинув після звільнення особи з військової служби.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є вдовою учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок отриманого захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, має страховий стаж більше 20 років та вік старше 50 років.

Тобто, позивач набула право на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки є дружиною військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності у позивач права на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі п. 4 ч.1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідачем не оскаржуються.

Разом з тим, суду першої інстанції вважав, що в даному випадку відсутні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити позивачу пенсію за віком.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08 листопада 2019 року справа № №227/3208/16-а.

Оскільки для прийняття рішення про призначення пенсії позивачем виконано всі умови для призначення пенсії відповідно до п. 4 ч.1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення пенсії позивачу.

Відтак, відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку щодо вчинення певних дій щодо повторного розгляду заяви. Суд першої інстанції обрав неналежний спосіб захисту порушеного права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку наявні підстави для задоволенню позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу з 07 лютого 2020 року пенсію за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 спростовують висновки суду першої інстанції викладені в рішенні від 16 липня 2020 року в зазначеній вище частині, та є підставою для його зміни.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, проте невірно визначив спосіб захисту порушеного права позивача. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року змінити

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року змінити, виклавши абзац третій його резолютивної частини наступним чином:

« Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ідентифікаційний код юридичної особи в ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) з 07 лютого 2020 року пенсію за віком відповідно до п. 4 ч.1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку

Постанова складена у повному обсязі 07 жовтня 2020 року.