Справа № 367/4134/19
Суддя: Оладько С. І.
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/4134/19
Провадження №2-а/367/57/2020
РІШЕННЯ
Іменем України

24 вересня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Оладько С.І.,

при секретарі Герус Н.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ЫПП Одеської області ДПП і роти 4 Батальону лейтенанта поліції Чумак Романа Івановича,3-я особа Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом,відповідно до якого зазначив,що 05 травня 2019р. близько 11 год. 05 хв. керуючи автомобілем Нуundai іх35, державний номер НОМЕР_1 у напрямку міста Київ, він був зупинений на 401 км траси М-05 ІПП в Одеській області ДПП 1 роти 4 батальйону лейтенантом поліції Чумак Романом Івановичем.

Відрекомендувавшись, інспектор звинуватив його у перевищенні швидкісного режиму і показав зафіксовану на приладі «Тги Саm» швидкість 104 км/год., і попросив передати документи. Після виконання вимоги співробітника поліції, останній повідомив його про притягнення до адміністративної відповідальності в наслідок перевищення швидкості руху.

Постановою серії ДП 18 № 485729 від «05» травня 2019р. про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень за порушення, передбачене ч.З ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за невиконання вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год».

У поясненнях до постанови він вказав про свою незгоду з накладанням адміністративного стягнення.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.З ст. 122 КУпАП є незаконним та необгрунтованим, а постанова № 485729 від «05» травня 2019р. такою, що підлягає скасуванню за наступних підстав.

Використання співробітниками поліції лазерного вимірювача швидкості ТгиСаm20/20 вважає незаконною у зв`язку з ти, що вимірювання швидкості транспортного засобу здійснювалося засобом вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LТІ 20/20 ТruСАМ», який є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № ІІА-МІ/1-2903-2012 від 29.08.2012 року є не чинним з 02.11.2015 року. Свою позицію він висловив інспектору Чумак Р.І. з проханням надати інформацію та документи, які підтверджували б законність використання вищенаведеного пристрою на що останній відповів відмовою та заявив, що використовує ЗВТ ТгиСаm 20/20 законно, і нічого пояснювати не збирається.

Після отримання від нього необхідних документів (посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) інспектор Чумак Р.І., ознайомивши мене зі ст. 268 КУпаП, повідомив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Однак, в порушення ст.ст. 278, 279 КУпАП України, інспектор Чумак Р.І., розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, не надавши можливості позивачу скористатись своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП. Натомість, відразу заповнив бланк постанови про накладення адміністративного стягнення, після чого, надав йому бланк для пояснення, де він повідомив про свою незгоду, але це ніяк не вплинуло на результат та не приймалось до уваги при розгляді справи, так як вона вже була розглянута. Після отримання пояснення співробітник поліції вписав у п.7 «до постанови додається» пояснення від гр. ОСОБА_1 , після чого запропонував йому підписати постанову.

Таким чином, відповідач виніс оскаржувану постанову без будь-якої підготовки до розгляду справи та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на протокол та постанову, документів, які характеризують особу, без дослідження доказів, показань свідків, підготовки, інших доказів по справі.

Вимірювання швидкості руху відповідачем було здійснено приладом із функцією фото- та відеофіксації, але не в автоматичному, а в ручному режимі, а саме, вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний БТІ 20/20 ТгиСАМ знаходився в руці співробітника поліції.

Між тим, у відповідності до ст..40 Закону України «Про національну поліцію»: «Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні...».

Згідно до зазначеної норми, а також положень ч.2 ст..19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України» (Національна поліція, на підставі ст..1 зазначеного Закону, є центральним органом виконавчої влади, а відтак, на неї розповсюджується вказане конституційне положення). Отже, відповідач, не мав права використовувати в якості доказу фотофіксацію приладу із функціями фото- та відеофіксації, що проведена не в автоматичному режимі.

Докази що отримані з порушенням закону не є допустимими, а отже не можуть бути покладені в основу визнання вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення. При цьому, в справі відсутні такі необхідні докази, як фіксування правопорушення в автоматичному режимі!

З викладеного вбачається, що жодний доказ скоєння позивачем адміністративного правопорушення відсутній.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. З ст. 122 КУпАП.

Позивач просить скасувати постанову серії ДП 18 № 485729 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі від 05.05.2019р.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився,про день та час розгляду справи повідомлений.

Представник 3-ї особи Управління патрульної поліції в Одеській області у судове засідання не з`явився,до суду надійшли письмові пояснення на позовну заяву із письмовими доказами та доказами на електронних носіях,згідно якого просить у позові відмовити.

Суд,заслухавши пояснення представника позивача,дослідивши письмові докази по справі,переглянувши докази надані 3-ю особою на електронних носіях,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст.77 КАС України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

3. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

4. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

5. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.»

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пленум Верховного Суду України у свої постанові № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови мас відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП та, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У судовому засіданні встановлено,що постановою серії ДП 18 № 485729 від «05» травня 2019р. про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень за порушення, передбачене ч.З ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за невиконання вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год».

Ставлячи питання про скасування даної постанови позивач зазначає,що відповідачем не було надано доказів на підтвердження факту порушення ним правил дорожнього руху,а саме вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год».

Згідно постанови про притягнення позивача до адмінвідповідальності вбачається,що швидкість руху вимірювалась за допомогою приладу лазерний LТІ 20/20 ТruСАМ».Згідно позову позивач зазначав,що даний прилад є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № ІІА-МІ/1-2903-2012 від 29.08.2012 року є не чинним з 02.11.2015 року.Однак, 3-ю особою по справі до суду були надані докази тих обставин,що зазначений прилад Сертифікований та на час притягнення позивача до адміністративної відповідальності був чинним.Дані обставини були встановлені під час перегляду доказів на електронних носіях,наданих 3-ю особою по справі.

Позивач зазначає,що він не порушував правил дорожнього руху ,а саме вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год».Однак із переглянутих у судовому засіданні доказів,які містяться на електронних носіях,а саме із переглянутого відеозапису події ,фотознімків автомобіля позивача,вбачається,що під час керування автомобілем Нуundai іх35, державний номер НОМЕР_1 05 травня 2019р. позивач порушив правила дорожнього руху,а саме вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год».

Щодо порушень на які посилається позивач як на підставу для скасування постанови про притягнення його до адмінвідповідальності,а саме розгляд адміністративної справи на місці,то суду не було надано доказів тих обставин,що під час розгляду зазначеної адміністративної справи та притягнення позивача до адміністративної відповідальності інспектором були допущені будь-які порушення,позивачем не було надано доказів тих обставин,що він був не згоден на розгляд справи на місці події,що він заявляв будь-які клопотання під час розгляду даної справи.

Враховуючи викладені обставини справи суд відмовляє позивачу у даному позові.

На підставі ст..ст. 122,245,247,252,268,287-289 КпАП України,керуючись ст..ст. 5,9,10,118-123, 246-248 КАС України суд, -

В и р і ш и в :
ОСОБА_1 у позові відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду буде складений 30.09.2020р.

Суддя: С.І. Оладько