Справа № 140/8578/20
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року ЛуцькСправа № 140/8578/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Горохівської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Управління соціального захисту населення Горохівської районної державної адміністрації (далі відповідач, УСЗН) про визнання протиправними дій щодо відмови у встановленні статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та видачі посвідчення члена сім`ї загиблого після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язання видати посвідчення члена сім`ї загиблого після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. За життя чоловіку було встановлено статус учасника бойових дій, а також встановлено другу групу інвалідності довічно, причина інвалідності захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. У травні 2020 позивач звернулась в УСЗН із заявою, у якій просила встановити їй статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та видати посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни. Листом від 12.05.2020 відповідач відмовив у задоволенні вказаної заяви у зв`язку з відсутністю на те законодавчих підстав. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, з огляду на що звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.20).

У поданому до суду відзиві (а.с.25-26) відповідач адміністративний позов ОСОБА_1 не визнав та просив відмовити в його задоволенні з тих підстав, що позивачем не було надано доказів того, що її чоловік помер внаслідок захворювання чи поранення, одержаного в період проходження військової служби, а також доказів причинного зв`язку смерті із вказаним захворюванням.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому 09.06.1990 шлюбі з ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.13-12).

Довідкою Львівського державного університету внутрішніх справ від 18.06.2019 №10/577 підтверджується та обставина, що ОСОБА_2 в період з 02.02.1989 по 23.05.1989 та з 20.07.1989 по 06.08.1989 в складі спеціального батальйону 1-го курсу приймав участь у заходах по забезпеченню громадського порядку і безпеки у м.Баку Азербайджанської РСР і безпосередньо брав участь у бойових діях (а.с.10).

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 від 21.06.2009 ОСОБА_2 було встановлено статус учасника бойових дій (а.с.11).

Луцькою міжрайонною МСЕК 28.09.2017 проведено огляд ОСОБА_2 та встановлено з 01.09.2017 другу групу інвалідності довічно у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в ОВС, про що видано довідку до акта огляду МСЕК серії 12 ААА №391708 (а.с.9).

12.05.2020 позивач ОСОБА_1 звернулась в УСЗН із заявою про встановлення їй статусу дружини померлого учасника бойових дій (а.с.16-17).

На вказану заяву відповідач у листі від 12.05.2020 №82/7.09 вказав, що оскільки чоловік позивача помер внаслідок іншої причини, не пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, тому встановити статус члена сім`ї померлого ветерана війни немає законних підстав (а.с.8).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі Закон №3551-XII) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до положень статті 4 цього Закону ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

За правилами пункту 1 частини першої статті 10 Закону №3551-XII чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Нормами цього ж пункту частини першої статті 10 Закону №3551-XII визначено, що до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталась в УСЗН із заявою про встановлення їй статусу дружини померлого учасника бойових дій на підставі пункту 2 частини першої статті 10 Закону №3551-XII.

Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 10 Закону №3551-XII чинність цього Закону також поширюється на дружин (чоловіків) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге.

На дружин (чоловіків) померлих інвалідів війни, учасників бойових дій, партизанів, підпільників і учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнаних за життя інвалідами, чинність цієї статті поширюється незалежно від часу смерті інваліда.

Отже, за змістом пункту 2 частини першої статті 10 Закону №3551-XII чинність цього Закону поширюється на дружин померлих учасників бойових дій, які за життя були визнані інвалідами, в разі якщо дружина не одружилась вдруге.

Таким чином, для набуття статусу особи, на яку пориється чинність Закону №3551-XII відповідно до п.2 ч.2 ст.10 цього Закону, повинні бути наявні сукупно три умови:

померлий чоловік дружини повинен мати статус учасника бойових дій;

померлий чоловік дружини повинен бути визнаний за життя інвалідом;

дружина померлого учасника бойових дій не повинна одружитись вдруге.

Як встановлено судом, усі три умови позивачем дотримані, оскільки померлий чоловік ОСОБА_2 мав статус учасника бойових дій, був визнаний за життя інвалідом другої групи, а сама ОСОБА_1 вдруге не одружена.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні їй статусу особи, на яку поширюється чинність Закону №3551-XII, та видачі посвідчення члена сім`ї загиблого слід визнати протиправними.

Доводи відповідача про те, що позивач на надала доказів того, що смерть чоловіка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, суд до уваги не бере, оскільки такі докази повинні надавати особи, які звертаються за встановленням їм відповідного статусу на підставі пункту 1 частини першої статті 10 Закону №3551-XII.

Аналогічні роз`яснення порядку застосування пунктів 1 та 2 частини першої статті 10 Закону №3551-XII були надані у листі Мінпраці України від 21.01.2003, який розміщений на офіційному сайті Верховної Ради України за посиланням https://zakon.rada.gov.ua/rada/show/p0141697-03#Text, у якому, зокрема, зазначено, що надання дописувачці статусу особи, на яку поширюється чинність Закону і права на користування пільгами можливе лише за наявності експертного висновку про те, що смерть її чоловіка було пов`язано із захворюванням, одержаним під час перебування на фронті чи в період проходження військової служби, або якщо її чоловіка за життя було визнано інвалідом.

Отже, оскільки померлий чоловік ОСОБА_1 був учасником бойових дій та за життя був визнаний інвалідом, а позивач вдруге не одружилась, тому на неї поширюється чинність Закону №3551-XII відповідно до пункту 2 частини першої статті 10 цього Закону.

Згідно з пунктом 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302, особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

З врахуванням вищенаведеного, оскільки суд дійшов висновку про протиправність дій УСЗН щодо відмови у наданні позивачу статусу особи, на яку поширюється чинність Закону №3551-XII, тому відповідача слід зобов`язати видати позивачу посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 840,80 грн, сплачений відповідно до квитанції від 10.06.2020 (а.с.6).

Керуючись статтями 243-263 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Горохівської районної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та видачі посвідчення члена сім`ї загиблого.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Горохівської районної державної адміністрації видати ОСОБА_1 посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Горохівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Управління соціального захисту населення Горохівської районної державної адміністрації (45701, Волинська область, місто Горохів, вулиця Шевченка, будинок 6, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій