Справа № 640/8446/19
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року м. Київ № 640/8446/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Троїца» до Головного управління ДФС у м. Києві, ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

До Окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Троїца» (далі - позивач, ТОВ «Троїца») із позовною заявою до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач-1, ГУ ДФС у м. Києві), ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі- відповідач - 2, ДПІ), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у м. Києві про відмову у прийнятті звітної податкової декларації ТОВ «Троїца» з податку на додану вартість за березень 2019 року, яке викладене у письмовому повідомленні № 70148/10/26-15-57-05-11 від 15.04.2019 року;

- зобов`язати відповідача-2 прийняти звітну податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Троїца» з податку на додану вартість за березень 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ГУ ДФС у м. Києві прийняло рішення №510 від 27.06.2018 про анулювання платника податків на додану вартість, яке наразі оскаржується в Окружному адміністративному суді міста Києва. Не зважаючи на дану обставину, єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації поданої засобами електронного зв`язку є недостовірне значення обов`язкового реквізиту «індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період», оскільки такий номер анульований у зв`язку з анулюванням реєстрації платника податку на додану вартість.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

У відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначає про належне дотримання норм Податкового кодексу України при вирішенні питання про відмову у прийнятті податкової декларації.

Відповідно до ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Як убачається із матеріалів справи, ТОВ «Троїца» складено та подано звітну декларацію з податку на додану вартість за березень 2019 року.

Листом № 70148/10/26-15-57-05-11 від 15.04.2019 відмовлено у прийнятті звітності, а саме, податкова декларація за березень 2019 року вважається неподаною у зв`язку з порушенням вимог нормативно-правових актів: зазначено недостовірне значення обов`язкового реквізиту «індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період» (п. 49.11 ст. 49 ПК України).

Також матеріали справи містять рішення Головного управління ДФС у м. Києві №510 від 27.06.2018 про анулювання реєстрації платника податків на додану вартість ТОВ «Троїца», яке наразі оскаржується в судовому порядку.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.07.2019 року позов ТОВ «Троїца» до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у місті Києві №510 від 27 червня 2018 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Троїца».

Позивач не погодився з рішенням про відмову у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2019 року та звернувся із адміністративним позовом до суду. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1- 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктами 48.1, 48.2 ст. 48 ПК України встановлено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Порядок подання податкової звітності до контролюючого органу визначається статтею 49 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п. 49.3 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

З матеріалів справи вбачається, ГУ ДФС у м. Києві, за результатами перевірки наявності та достовірності заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пп.48.3 та 48.4 ст.48 ПК України, та керуючись п.49.11 ст.49 Кодексу, прийняло рішення про відмову у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2019 року у зв`язку з тим, що індивідуальний податковий номер анульований на підставі рішення ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві №510, про що повідомлено товариство листом від 10.0.2018.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.07.2019 року позов ТОВ «Троїца» до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у місті Києві №510 від 27 червня 2018 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Троїца».

Таким чином, посилання відповідача на анулювання реєстрації платника податку на додану вартість як на підставу для відмови у прийнятті податкової звітності є неправомірним.

Статтею 184 ПК України передбачений порядок анулювання реєстрації платника податку, за наслідками якого, за наявності підстав, контролюючий орган виносить рішення про анулювання платника податку на додану вартість, виключає відомості з реєстру платників ПДВ, про що повідомляє платника податків.

У той же час, відповідно до п. 55.1 ст. 55 ПК України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Окрім того, рішення контролюючого органу може бути оскаржене в судовому порядку, що дає підстави для висновку про неостаточність рішення, зокрема, про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Оскільки прийняття та реєстрація податкової звітності є формальним етапом податкового контролю, під час якого податковий орган здійснює перевірку декларації та її аналіз за формальними ознаками, наявність рішення про анулювання платника податку на додану вартість не звільняє контролюючий орган від обов`язку прийняти, зокрема, звітну декларацію за наявності в ній обов`язкових реквізитів.

До прийняття податкової звітності податковий орган не уповноважений здійснювати перевірку інших показників, зазначених у ній, з чого слідує, що будь-які інші обставини, ніж невідповідність податкової звітності вимогам п. п. 48.3 та 48.4 ст. 48 ПК України не мають бути встановлені та бути підставою для відмови у прийнятті такої декларації.

Згідно з п. 49.13 ст. 49 ПК України у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Оскільки у разі встановлення факту неправомірної відмови органом державної податкової служби у прийнятті податкової декларації вона вважається прийнятою датою її фактичного отримання, зобов`язання ГУ ДФС у м. Києві вважати звітну декларацію ТОВ «Нігяр» з податку на додану вартість за березень 2019 року прийнятою датою її отримання є гарантією того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 90 КАС України Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

За висновком суду, рішення ГУ ДФС у м. Києві про відмову у прийнятті звітної декларації за березень 2019 року винесене не у спосіб, передбачений Податковим кодексом України, є порушенням обов`язку контролюючого органу прийняти податкову звітність, з огляду на що наявні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Із матеріалів справи убачається, що позивачем сплачено 3842,00 грн судового збору. Водночас, позовна заява містить одну вимогу немайнового характеру, з огляду на що, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає 1921,00 гривень. Решта коштів є надміру сплаченими та підлягають поверненню у встановленому чинними нормативно-правовими актами порядку.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Троїца» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві про відмову у прийнятті звітної податкової декларації ТОВ «Троїца» з податку на додану вартість за березень 2019 року, яке викладене у листі №70148/10/26-15-57-05-11 від 15.04.2019 року.

3. Зобов`язати ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві прийняти звітну податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Троїца» з податку на додану вартість за березень 2019 року.

4. Стягнути витрати зі сплати судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Троїца» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві у розмірі 1921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Троїца» (03170, м. Київ, вул. Перемоги, 9, оф. 6/1, ).

Відповідач: Головне управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій