Справа № 697/1195/20
Суддя: Льон О. М.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 697/1195/20
№ пров. 2-а/697/26/2020
ПОСТАНОВА

Іменем України

30.09.2020 м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Льон О.М.

за участю секретаря судового засідання Дрянової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бориспільського ВП ГУНП в особі старшого сержанта поліції Пікуля Олександра Івановича про визнання дій протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Бориспільського ВП ГУНП в особі старшого сержанта поліції ОСОБА_2 (далі також відповідач) в якому просив: - поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом за поважності причин його пропуску; - визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії БАА № 217265 від 01.04.2020 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі як незаконну; - витребувати з Канівського МВДВС Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) оригінал матеріалів виконавчого провадження № 62330356 від 12.06.2020.

В обґрунтування позову вказує, що 18.06.2020 засобами поштового зв`язку ним було отримано рекомендований лист № 842 від Канівського відділу державної виконавчої служби, в якому знаходилася постанова про відкриття виконавчого провадження № 62330356 про стягнення з позивача штрафу в сумі 425 грн. на підставі постанови серії БАА № 217265 від 01.04.2020, винесеної поліцейським СГПП № 1 Бориспільського ВП ГУНП в Київській області, старшим сержантом поліції ОСОБА_2 за порушення п.2.1 (а), Правил дорожнього руху України, а саме: керування автомобілем ГАЗ-33104, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії. В такий спосіб відповідачем було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності шляхом здійснення розгляду матеріалів адміністративної справи та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідно до винесеної постанови, позивач визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Як зазначено в постанові, позивач 01.04.2020 о 12:21 год. керував автомобілем ГАЗ-33104, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії чим порушив п.п.2.1(а) ПДР України та зобов`язано сплатити штраф у розмірі 425 грн. У разі вчасної несплати визначеної суми штрафу згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП у строк установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП у порядку примусового виконання цієї постанови органами ДВС стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в сумі 850 грн. З вказаною постановою відповідача позивач не згідний та зазначив, що не має у володінні чи користуванні автомобіля ГАЗ-33104, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 01.04.2020 та безпосередньо в період з 12:00 год. по 13:00 год. перебував на робочому місці МХП «Миронівська птахофабрика» розташованої в с. Степанці Канівського району Черкаської області, де працює водієм навантажувача з 22.07.2013 по даний час, на території Бориспільського району Київської області 01.04.2020 не перебував, має в наявності посвідчення водія серії НОМЕР_2 на право керування транспортними засобами категорії «В», «С». За даних обставин, позивач вважає дії працівника поліції протиправними, а оскаржувана постанова є незаконною, оскільки розгляд справи був проведений за його відсутності.

У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії:

Ухвалою судді від 01.07.2020 матеріали справи за вищевказаним позовом було залишено без руху, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом не сплатив судовий збір, який визначений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2020 року № 543/775/17 та складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 420,40 грн., що не відповідає вимогам встановленим ст.ст. 160, 161 КАС України. Позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху та для усунення вказаних недоліків (а.с.12).

07.07.2020 від позивача до суду надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви, направлено платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 420,40 грн. (а.с.15-16).

Ухвалою судді від 09.07.2020 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено судове засідання на 22.07.2020; відповідачу встановлено десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с.17).

В судове засідання представник позивача Гончарук А.В. не з`явився, подав до суду клопотання про витребування з ПрАТ «Миронівська птахофабрика» інформації про те, чи перебував ОСОБА_1 , який працює водієм навантажувача складу готової продукції відповідно до наказу № 467-КС від 22.07.2013, на своєму робочому місці (а.с.23).

Ухвалою судді від 22.07.2020 клопотання представника позивача ОСОБА_3 про витребування доказів задоволено. Витребувано з Канівського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) матеріали виконавчого провадження № 62330356 від 12.06.2020. Витребувано з ПрАТ «Миронівська птахофабрика» інформацію про те, чи перебував ОСОБА_1 , який працює водієм навантажувача складу готової продукції відповідно до наказу № 467-КС від 22.07.2013, на своєму робочому місці 01.04.2020. Встановлено термін виконання ухвали до 31.07.2020. Відкладено розгляд справи до вказаної дати, у зв`язку з витребуванням доказів (а.с.26).

29.07.2020 до суду на виконання його ухвали про витребування доказів від Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) надійшли копії виконавчого провадження АСВП № 62330356 (а.с.35-39).

Ухвалою судді від 31.07.2020 відкладено розгляд справи до 17.08.2020 на 11:15 год., у зв`язку з тим, що станом на 31.07.2020 витребувана від ПрАТ «Миронівська птахофабрика» інформація не надійшла (а.с.45).

04.08.2020 на виконання ухвали суду від 22.07.2020 про витребування доказів від ПрАТ «Миронівська птахофабрика» надійшов лист, в якому повідомлялося про те, що ОСОБА_1 , який працює водієм навантажувача складу готової продукції ПрАТ «Миронівська птахофабрика» перебував на робочому місці 01.04.2020 з 07:45 год. до 02.04.2020 04:55 год. та на підтвердження зазначеної обставини надано копію табеля обліку робочого часу та дані пропускної системи (а.с.48-50).

17.08.2020 представником позивача Гончаруком А.В. до суду подано клопотання про розгляд справи призначеної на цей день за відсутності сторони позивача, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі та просив задовольнити заявлені позовні вимоги з урахуванням обставин справи та підстав, викладених у позовній заяві (а.с.61).

17.08.2020 судове засідання по даній справі не відбулось, у зв`язку з тим, що суддя перебувала у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню 697/1583/19 за обвинуваченням ОСОБА_4 , про що Канівським міськрайонним судом Черкаської області складено відповідну довідку (а.с.64). Судове засідання перенесено на 30.09.2020 о. 11:45, про що учасників процесу повідомлено додатково (а.с.69-71).

Відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 не надходило.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи без їхньої участі (а.с.61-73).

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Так, судом встановлено, що згідно з постановою серії БАА № 217265 від 01.04.2020 (а.с.5) винесеної поліцейським СГПП № 1 Бориспільського ВП ГУНП в Київській області, старшим сержантом поліції Пікуль О.І., позивач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП України за те, що 01.04.2020 о 12:21 год. керував автомобілем ГАЗ-33104, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії чим порушив п.п.2.1 (а) ПДР України.

Не погоджуючись з прийнятою постановою про накладення адміністративного стягнення, а також вважаючи дії по її винесенню неправомірними, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Суд дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені статтею 33 КУпАП, за приписами якої воно накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону визначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено притягнення до адміністративної відповідальності, в тому числі за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395 (далі Інструкція).

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

За приписами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ст. 279 КУпАП, посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Пунктами 9, 10 розділу ІІІ зазначеної Інструкції визначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Суд зазначає, що недотримання особою, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення порядку її розгляду, є самостійною підставою для визнання протиправною відповідної постанови та скасування її у судовому порядку.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 18.02.2020 по справі № 524/9827/16-а, від 15.04.2020 по справі № 524/3644/17, від 26.05.2020 по справі № 640/16220/16-а, яка в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно з ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 23.10.2019, прийнятої за результатами розгляду справи № 357/10134/17, вказав на обов`язок суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятої ним постанови, підтвердження встановлених обставин справи належними і допустимими доказами.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи прирівнюються до доведеної невинуватості цієї особи.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

В той же час, відповідачем, на якого в силу ч. 2 ст. 77 КАС України, покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення надано відеозапис, який не містить процедури розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що позбавляє суд можливості перевірити дотримання посадовою особою встановленого законом порядку розгляду справи.

Однак, за відсутності в матеріалах справи доказів дотримання відповідачем встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови, що має наслідком її скасування у судовому порядку.

Крім цього, суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.

При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його належної фіксації, не може бути належним доказом вчинення порушення.

Суд вважає, що встановлені інспектором поліції в оскаржуваній постанові обставини, які стали підставою для висновку про порушення позивачем вимог ПДР України не доведені. Інспектором при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, будь-які пояснення очевидців, які б підтвердили порушення позивачем ПДР, фото-, відеофіксація зазначеного порушення відсутні.

Разом з тим, як зазначалося вище, ПрАТ «Миронівська птахофабрика» на адресу суду надіслано лист, в якому повідомлялося про те, що ОСОБА_1 , який працює водієм навантажувача складу готової продукції ПрАТ «Миронівська птахофабрика» перебував на робочому місці 01.04.2020 з 07:45 год. до 02.04.2020 04:55 год. та на підтвердження зазначеної обставини надано копію табеля обліку робочого часу та дані пропускної системи (а.с.48-50), а тому суд дійшов висновку про те, що на території Бориспільського району Київської області 01.04.2020 позивач не перебував. Зворотного відповідачем не доведено.

Отже, в діях позивача, які кваліфікуються за ч. 1 ст. 126 КУпАП, відсутній склад правопорушення, оскільки стороною відповідача доказу протилежного суду надано не було.

За таких обставин, факт вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, є недоведеним, внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача, суд приходить до висновку про відмову в їх задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право; 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Даний перелік можливих судових рішень є вичерпним, і не передбачає право суду визнавати дії суб`єкта владних повноважень неправомірними у даній категорії справ.

Крім цього, ефективним способом захисту є заявлені позивачем вимоги щодо скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі, що відповідає положенням ч. 3 ст. 286 КАС України, і додаткові вимоги щодо визнання дій неправомірними щодо винесення оскаржуваної постанови не підлягають задоволенню в даному випадку, оскільки охоплюються вимогами щодо скасування самої ж постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 280 КУпАП України, ст.ст. 12, 20, 72-77, 139, 205, 243-245, 250, 257, 286, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Бориспільського ВП ГУНП в особі старшого сержанта поліції Пікуля Олександра Івановича про визнання дій протиправними та скасування постанови задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого сержанта поліції Бориспільського ВП ГУНП Пікуля Олександра Івановича серії БАА № 217265 від 01.04.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Бориспільського відділення поліції ГУНП в Київській області (місцезнаходження: вул. Сергія Камінського, 4, м. Бориспіль, Київська обл., 08302) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп. за рахунок бюджетних асигнувань Бориспільського відділення поліції ГУНП в Київській області.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Головуючий підпис О.М. Льон