Справа № 160/2605/20
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № 160/2605/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі №160/2605/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.12.2019 року № та № .

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірністю проведення камеральної перевірки та застосування штрафної санкції, оскільки 05.08.2019 року позивачем отримано акт камеральної перевірки 24226/0-36-53-53/ НОМЕР_1 від 02.05.2019 року, відповідно до змісту якого, камеральна перевірка проведена щодо своєчасності сплати орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку державної та комунальної власності. При перевірці використані податкова декларація з плати за землю №22589 від 02.04.2018 року, № від 21.03.2017 року, податкові повідомлення-рішення форми «Ш» №225171308 від 19.12.2017 року, інформація комп`ютерних баз даних АІС «Податковий Блок». Тобто, контролюючим органом в порушення ст.76 Податкового кодексу України, а саме 30 календарних днів, проведено камеральну перевірку по вказаній податковій декларації з плати за землю. Окрім того, зазначене у акті камеральної перевірки податкове повідомлення-рішення форми «Ш» №225171308 від 19.12.2017 року позивач не отримував, докази направлення його платнику податків у відповідача відсутні. Також зазначає, що акт перевірки отриманий позивачем 05.08.2019 року, а оспорювані податкові повідомлення-рішення датовані 13.12.2019 року, а отже прийняті останні в порушення вимог ст.86 Податкового кодексу України, до яких, зокрема, не додані розрахунки податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення складені відповідачем на підставі акту перевірки від 02.05.2019 року № 24226/04-36-53-53/ НОМЕР_1 , який в свою чергу прийнятий на підставі не узгодженого податкового повідомлення-рішення від 19.12.2017 року № . Оскільки, податкове зобов`язання, яке не є узгодженим відповідно до положень ПКУ, не має наслідків для платника податків щодо відповідальності за його несплату. Більше того, у випадку, коли таке зобов`язання є неузгодженим, воно не створює наслідків для визначення інших зобов`язань, а рішення, яким воно визначається, не має юридичної сили для посилання на нього при перевірках даного платника податків чи його контрагентів. Таким чином, акт перевірки від 02.05.2019 року № 24226/04-36-53-53/ НОМЕР_1 являється протиправним, так само, як і винесенні на його підставі податкові повідомлення - рішення від 13.12.2019 року № та № .

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони повідомлені про день розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02.05.2019 року головним державним ревізор-інспектором відділу майнових податків і зборів з фізичних осіб Лівобережного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області Зуб Н.А., на підставі підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та п.75.1 ст.75 в порядку ст.76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку ОСОБА_1 щодо своєчасності сплати орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку державної та комунальної власності.

За результатами перевірки складено Акт №24226/04-36-53-53/ НОМЕР_1 від 02.05.2019 року.

Вказаний Акт камеральної перевірки, 03.05.2019 року був направлений на поштову адресу позивача та отриманий останнім 11.05.2019 року, що підтверджується фіскальним чеком Укрпошти та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке згідно штампу ГУ ДФС повернулося до податкового органу 04.09.2019 року.

Камеральною перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1 термінів сплати податкового зобов`язання по орендній платі з фізичних осіб, граничних строків, визначених у пункті 287.5 статті 287 Податкового кодексу України.

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 13.12.2019 року № форми «Ш», яким на підставі статей 122/126 Податкового кодексу України за затримку на 319, 319, 315, 315, 315, 315, 315, 315, 315, 315, 315, 315, 315, 315, 315, 315, 315, 302, 291, 290, 289, 289, 287, 283, 283, 272, 241, 211, 180, 149, 119, 88, 58 календарних днів сплати/за несплату грошового зобов`язання/авансових внесків єдиного податку в сумі 41599,65 грн. зобов`язано позивача сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 8319,93грн. за платежем «Орендна плата з фізичних осіб»;

- податкове повідомлення-рішення від 13.12.2019 року № форми «Ш», яким на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку на 27 календарних днів сплати/за несплату грошового зобов`язання/авансових внесків єдиного податку в сумі 2752,1грн. зобов`язано позивача сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 275,21грн. за платежем «Орендна плата з фізичних осіб».

Вказані податкові повідомлення-рішення разом із розрахунками штрафних санкцій 16.12.2019 року направлені на поштову адресу позивача та отримані останнім 20.12.2019 року, що підтверджується фіскальним чеком Укрпошти та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копії яких наявні в матеріалах справи.

Встановлено, що 19.12.2017 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № форми «Ш», яким на підставі статей 122/126 Податкового кодексу України за затримку на 410, 375, 346, 325, 298, 290, 268, 262, 233, 227, 202, 195, 174, 165, 164, 143, 136, 105, 74, 45, 12 календарних днів сплати/за несплату грошового зобов`язання/авансових внесків єдиного податку в сумі 57445,7грн. зобов`язано позивача сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 11489,14 грн. за платежем «Орендна плата з фізичних осіб».

Вказане рішення направлено на поштову адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте до податкового органу повернувся конверт. (а.с. 155-157)

Судом першої інстанції також досліджені надані позивачем копії листів Лівобережного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 01.08.2019 року №89044/10/04-36-53-61-18, від 06.08.2019 року №91115/10/04-36-53-61, копія відповіді податкового органу №13110/10/04-36-33-01-09 від 06.02.2020 року, копія витягу з інтегрованої карти платника податку за період 2017-2019рр.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 13.12.2019 року протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що законом імперативно встановлено обов`язок податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу.

Щодо доводів позивача про протиправність застосування штрафних санкцій, оскільки ним самостійно та своєчасно сплачувались самостійно задекларовані податкові зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки, суд зазначив, що несвоєчасна сплата штрафних санкцій визначених податковим повідомленням-рішенням № від 19.12.2017 року призвела до порушення строків сплати орендної плати у 2017 та 2018 роках. Водночас, якщо податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом у межах компетенції та строки, протягом яких податковий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків, з його форми можна чітко встановити його зміст, зокрема, порушення законодавства, згідно з яким визначено грошове зобов`язання платника податків, суму такого зобов`язання, та вручено платнику податків у порядку, передбаченому статтею 58 ПК України, прийняття такого рішення після спливу п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки не повинно розцінюватися як обставина, що виключає застосування до платника податків фінансової відповідальності.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Спір полягає у тому, що позивач обґрунтовуючи протиправність оскаржених рішень відповідача, вказує на своєчасність сплати податкового зобов`язання з орендної плати за декларацією 2018р., а порушення визначені з урахуванням податкового повідомлення-рішення 19.12.2017 року № , яке не отримував, а отже зобов`язання за останнім не є узгодженим та як слідство є неправомірними податкові повідомлення-рішення від 13.12.2019 року № форми «Ш»,№ форми «Ш».

Як свідчать встановлені обставини справи, податковим органом була проведена камеральна перевірка з питань своєчасності сплати позивачем орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку державної та комунальної власності за результатами якої складено акт перевірки від 02.05.2019 року № 24226/04-36-53-53/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено порушення терміну сплату податкового зобов`язання по орендній платі з фізичних осіб, відповідно до самостійно поданою декларацією за 2018 рік та несвоєчасна сплата визначеного грошового зобов`язання за узгодженим податковим повідомленням-рішенням від 19.12.2017 року № .

За результатами перевірки прийняті оскаржені податкові повідомлення-рішення.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Механізм погашення заборгованості регулюється правилами пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України.

Так, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Враховуючи зазначене, нормами ПК України встановлена черговість спрямування коштів, сплачених платником податків у разі наявності податкового боргу, а у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному п. 87.9 ст. 87 ПК України, та у випадку несвоєчасного погашення якої, податковий орган нараховує штраф у розмірах, установлених ст. 126 ПК України у залежності від терміну затримки.

З інтегрованої картки платника податків позивача вбачається наявності податкового боргу, та перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, що і передбачено вказаною нормою ПК України. (а.с. 32-116).

Послання позивача на неузгодженість податкового повідомлення-рішення № від 19.12.2017 року є помилковим, оскільки відповідач надає певні докази направлення такого на адресу позивача та повернення кореспонденції до податкового органу про невручення, та відповідно інтегрованої картки платника податків, податкове повідомлення-рішення від19.12.2017р. є узгодженим, в силу приписів п. 58.3 ст. 58 ПК України, а предметом позову не є оскарження податкового повідомлення-рішення № від 19.12.2017 року.

Судом встановлено, що при перевірці контролюючим органом використані: податкова декларація з плати за землю №22589 від 02.04.2018 року, № від 21.03.2017 року, податкові повідомлення-рішення форми «Ш» №225171308 від 19.08.2017 року, інформація комп`ютерних баз даних АІС «Податковий Блок».

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову позивачу задоволенні позовних вимог, оскільки позовні вимоги позивача є необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 311, 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі №160/2605/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак