Справа № 725/2619/20
Суддя: Скуляк І. А.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/2619/20
Номер провадження 2-а/725/90/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2020 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Скуляк І. А.

при секретарі Ботнар Т.П.

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративний позов ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції у Чернівецькій області (вул. Заводська, 22, м. Чернівці, 58000) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Посилався на те, що постановою інспектора УПП в Чернівецькій області від 26.05.2020 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Вважає вказану постанову відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона винесена із порушенням норм, а також при розгляді справи відповідачем не були з`ясовані і доведені обставини про наявність у його діях складу адміністративного проступку.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2591357 від 26.05.2020 року, а справу закрити та стягнути судові витрати.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив суд в задоволенні позову відмовити з причин безпідставності та необґрунтованості.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилалась на доводи, викладені в позовній заяві. Просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилався на доводи, викладені у відзиві. Просив суд в задоволенні позову відмовити, за необгрунтованістю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАМ № 2591357 від 26.05.2020р. інспектора роти 2 батальону 1 УПП у Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції Марусяка Д.В. встановлено правопорушення ОСОБА_1 у м. Чернівці на вул. Михайла Кутузова, 4, який керував т.з. БМВ 528ХІ д.н.з. НОМЕР_2 у якого попереджувальні сигнали, а саме покажчики поворотів червоного кольору, чим порушено вимоги ДСТУ 3649 від 2010, чим порушено п.9 ПДР - використання приладів (зовнішніх освітлювальних, попереджувальних сигналів) та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів. ОСОБА_1 за виявлене порушення притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України з накладенням штрафу в розмірі 425 грн. /а.с. 8/.

Дана постанова є протиправною, виходячи з наступного:

У відповідно до вимог ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Обраним позивачем предметом спору у даній справі і способом захисту права, що передбачено КпАП України та КАС України, є вирішення адміністративних справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Згідно з ч. 2 ст. 122 КпАП України Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно ч. 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Як убачається із дослідженого судом сертифіката відповідності індивідуального затвердження колісного транспортного засобу, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «РІВНЕСТАНДАРТ» від 13.04.2019 року, транспортний засіб марки БМВ 528ХІ, може бути зареєстровано і/або допущено до участі у дорожньому русі для подальших процедур затвердження, КТЗ оснащено світлотехнікою, призначеною для експлуатування на дорогах із правостороннім рухом. Встановлені пристрої освітлення та світлової сигналізації відповідають вимогам чинних нормативних документів. Даний документ став підставою для первинної реєстрації вищевказаного транспортного засобу марки БМВ 528ХІ в ТСЦ №5141 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області. /а.с. 130-138/.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає з метою гарантування дотримання і захисту прав, свобод та інтересів позивачки необхідно скасувати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КпАП України.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи вищевказане та те, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, суд вважає за необхідне провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд прийшов до висновку про задоволення вимог в цій частині, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального Закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Як вбачається з матеріалів справи професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Поклітар Г.О. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 27.02.2009 року № 250) на підставі Договору про надання професійної правничої допомоги від 01.06.2020 року.
Згідно з Актом виконаних робіт №1 від 14.09.2020 року до Договору про надання правової допомоги від 01.06.2020 року загальна тривалість часу, протягом якого здійснювалася правова допомога клієнту у формі надання послуг, становить 3 год. 00 хв., загальна вартість наданих послуг 6 000 грн.
Оплата наданих послуг підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №54 від 14.09.2020 року.
Судом встановлено, що розгляд даної справи по суті здійснено у присутності усіх учасників справи.
При цьому, встановлено, що за час перебування даної справи у провадженні Першотравневого районного суду Чернівецької області адвокат Поклітар Г.О. брала участі у судових засіданнях.
З урахуванням наведеного, загальна вартість наданих послуг, з урахуванням витрат часу на первинну консультацію, ознайомлення з матеріалами справи, проведення підготовчих дій та виготовленню процесуальних документів та становить 6 000 грн., які необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Чернівецькій області.
Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

На підставі ст.ст. 245, 247, 276, 288 КпАП України, керуючись ст.ст. 77, 242-246, 286КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти №2 батальйону №1 УПП у Чернівецькій області серії ЕАМ №2591357 від 26 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України та провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, які складаються із витрат на правову допомогу, в розмірі 6000 грн.
Апеляційна скарга може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці Скуляк І. А.