Справа № 640/10294/20
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Ткаченка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2020 року, суддя Федорчук А.Б., у справі за адміністративним позовом Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боголей Ірини Юріївни, яка полягає у невчиненні дій щодо розгляду заяви Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" №1/29-04-20 від 29 квітня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №54857469;

- зобов`язати старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боголей Ірину Юріївну розглянути заяву Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" №1/29-04-20 від 29 квітня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №54857469;

- зобов`язати старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боголей Ірину Юріївну винести постанову про закінчення виконавчого провадження №54857469.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем в порушення вимог частин 2, 3 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" протиправно не прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження. Водночас, відповідач отримав заяву про закінчення виконавчого провадження 30 квітня 2020 року з рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва, яким встановлено, що станом на 04 липня 2019 року Центральне управління Пенсійного фонду України в місті Києві вибуло з виконавчого провадження №54857469 як стягувач.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31 липня 2017 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист №826/26020/15 про стягнення з Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах у розмірі 9456,43 грн.

05 жовтня 2017 року на адресу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшла заява Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа №826/26020/17.

Постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 09 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження №54857469 з примусового виконання виконавчого листа №826/26020/15, стягувачем зазначено Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби місто Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 17 листопада 2017 року виконавче провадження №54857469 приєднано до зведеного виконавчого провадження №54840576, яке веде Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Як вбачається з копії листа публічного акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк" від 20 грудня 2017 року №116/6533/07, станом на 20 грудня 2017 року на рахунки боржника Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер", відкриті у банку, накладені арешти, проте, станом на день прийняття постанови про накладення арешту до виконання на арештованому рахунку кошти для виконання відсутні.

04 липня 2019 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому провадженні №54857469.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 року в справі №640/15266/19 визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Боголей Ірини Юріївни про повернення виконавчого документа стягувачу від 04 липня 2019 року у виконавчому провадженні №54857469.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову суд виходив з того, що станом на 04 липня 2019 року Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві вибуло з виконавчого провадження №54857469, як стягувач, оскільки не надано суду належним чином засвідчених копій постанови про виведення виконавчого провадження №54857469 із зведеного виконавчого провадження, а також копії ухвали суду про заміну стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником.

Встановлені судовим рішенням обставини зумовили повторне звернення представника позивача до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою від 21 квітня 2020 року про виконання рішення суду від 17 жовтня 2019 року в справі №640/15266/19 та розгляду заяви Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" про закінчення виконавчого провадження від 29 червня 2019 року з письмовим повідомленням результатів такого розгляду.

Позивач, вважаючи, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо розгляду заяви про закінчення виконавчого провадження, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, правомірними вважаються дії державного виконавця, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 15 Закону № 1404-VІІІ cторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У відповідності до статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання (ст. 4 Закону).

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний, серед іншого, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Підстави та порядок закінчення виконавчого провадження врегульовані статтею 39 Закону №1404-VIII.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Як убачається із заяви Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" від 29 червня 2019 року про закінчення виконавчого провадження позивач просив закінчити виконавче провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII.

Колегія суддів зазначає, що з наведеної норми Закону №1404-VIII вбачається, що закінчення виконавчого провадження можливе виключно у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, тобто відсутності правонаступника стягувача в даному випадку.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2019 року замінено стягувача у виконавчому листі, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 31 липня 2017 року в справі №826/26020/15 з Центрального об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, вказані обставини не існувати станом на момент прийняття рішення Окружним адміністративним судом міста Києва в адміністративній справі №640/15266/19, а тому не могли бути враховані при його ухвалені.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що постановою державного виконавця від 20 травня 2020 року в межах виконавчого провадження №54857469 замінено стягувача у виконавчому листі, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 31 липня 2017 року в справі №826/26020/15 з Центрального об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ).

Таким чином, факт існування правонаступника стягувача у виконавчому листі, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 31 липня 2017 року в справі №826/26020/15, щодо примусового виконання якого відкрито виконавче провадження №54857469, унеможливлює закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Печерський районний відділ державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом від 20 травня 2020 року №54857469/12 повідомив Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер", що Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві () стягувач у ВП №54857469 не перебуває в стані припинення. Дана обставина підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем розглянуто заяву Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" №1/29-04-20 від 29 квітня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №54857469 та надано відповідь за результатами її розгляду.

Крім того, враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів також вважає, що відсутні праві підстави для зобов`язання старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боголей Ірину Юріївну винести постанову про закінчення виконавчого провадження №54857469 на підставі пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, оскільки державний виконавець діяв в межах чинного законодавтсва та у спосіб передбачений законом.

Згідно з положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2020 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.