Справа № 162/714/20
Суддя: Цибень О. В.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №162/714/20
Номер провадження 2-а/162/20/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2020 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі судді Цибень О.В.,

при секретарі - Будько І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Любешів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Любешівського відділення поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Губчика Анатолія Олександровича про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною завою до інспектора СРПП Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області капітана поліції Губчика А.О. про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позивач обгрунтовує вимоги тим, щo 02 серпня 2020 року щодо ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №286969, відповідно до якої останній визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України. Як зазначено в постанові, керуючи транспортним засобом RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , 02 серпня 2020 року о 22 год 40 хв на автодорозі в с. Гірки по вул. Центральна водій при зміні руху не увімкнув покажчик повороту, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а обставини, викладені в ній, такими, що не відповідають дійсності.

Вказує, що у вказаний день та час дійсно рухався по вул. Центральна в с. Гірки з напрямком із с. Гірки в с. Гречище Любешівського району Волинської області ( уточнено в доданих поясненнях до позову). Зазначає, що рухався по головній дорозі, не змінюючи напрямок руху. Оминувши вигин даної автодороги, був зупинений інспектором поліції Губчиком А.О. та складено відповідну постанову.

Із доданих до позову пояснень також вбачається, що ділянка дороги, по якій рухався позивач не змінює напрямок руху автомобілів, які по ній рухаються, що не зобов`язує водіїв включати світлові покажчики поворотів при проїзді цього вигину. А тому , за таких обставин, можна дійти висновку, що оскільки позивач продовжував рух відповідно до напрямку головної дороги, а не здійснював поворот, ним не було порушено правил користування світловими приборами.

Ухвалою судді від 23 вересня 2020 року залучено до участі в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області Губчика А. О. про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в якості співвідповідача Головне управління Національної поліції у Волинській області. У встановлений ухвалою строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а також відповідачем у визначений ухвалою строк відзиву не подано, крім того, не подано пояснення до позову.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП України, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, в тому числі, надану позивачем копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №286969 від 02 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, суд вважає встановленим, що оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за ч. 2 ст.122КУпАП дійсно була винесена капітаном поліції Губчиком А.О .

Крім того, із вищезазначеної копії постанови вбачається, що до неї додається відеозапис.

Разом з тим, в ході розгляду справи співвідповідач - Головне управління Національної поліції у Волинській області, у встановлений ухвалою судді від 23 вересня 2020 року строк будь яких доказів правомірності прийнятого рішення, витребуваних судом, не надав. Зокрема, вказаний у постанові відеозапис, також відсутній у матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, по якій було винесено оскаржувану постанову.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.293 КУпАП встановлено, що орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст.247КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Згідно до ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків та інше.

Згідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, складаючи постанову про накладення адміністративного стягнення відносно позивача діяв в порушення ст.280КупАП - не з`ясував всі обставини, зазначив відомості щодо винності особи у вчиненні адміністративного правопорушення та визначив покарання у межах санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП, не надавши позивачу, як встановлено під час розгляду справи ніяких доказів вчинення правопорушення, що вказує на неправомірність дій відповідача та обгрунтованість позовних вимог позивача.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Підсумовуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що оскільки співвідповідачем не надано достатніх і беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, всі сумніви у винуватості останнього слід трактувати на його користь на підставі ст.62 Конституції України.

З наведених вище мотивів, зважаючи на те, що суддя не вправі збирати додаткові докази винуватості ОСОБА_1 , суддя дійшов висновку, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП не була доведена поза розумним сумнівом, заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, а постанова у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122КУпАП щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню за відсутністю в його діях події та складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 139, 241-244, 262, 286 КАС України, ч.2 ст.122 КпАП України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Любешівського відділення поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Губчика Анатолія Олександровича про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити повністю.

Постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції Любешівського відділення поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Губчика Анатолія Олександровича про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень 00 копійок щодо ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №286969 від 02 серпня 2020 року, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Любешівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області О.В. Цибень