Справа № 761/8829/20
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 761/8829/20 Суддя (судді) першої інстанції: Мальцев Д.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Федотова І.В., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 15 травня 2020 року про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Державної митної служби України, Державної митної служби України про накладення стягнення у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Київської митниці Державної митної служби України, Державної митної служби України про скасування постанови щодо накладення стягнення у справі про порушення митних правил.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 24 березня 2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ухвали.

На виконання вимог цієї ухвали представником подано заяву, в якій зазначено, що строк не пропущено.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 15 травня 2020 року було повернуто позовну заяву позивачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 169 КАС України, а саме не усунення недоліків позовної заяви.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, представник позивача звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 15 травня 2020 року як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі.

За приписами ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду необхідно скасувати, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду необхідно скасувати, з наступних підстав.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть установлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Для звернення до суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно частин 1,2 статті 123 КАС у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, у разі пропуску встановленого законом строку звернення до адміністративного суду, позовна заява залишається без руху і у разі якщо протягом десяти днів особа не подасть заяву про поновлення строку, або вказані нею причини пропуску строку будуть визнані неповажними - позовна заява повертається позивачу.

Залишаючи без руху позовну заяву позивача та у подальшому повертаючи її, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з вказаної позовною заявою.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї додатки, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить скасувати постанову Київської митниці Держмитслужби від 30.01.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у справі про порушення митних правил та постанову про Держмитслужби України від 28.02.2020 року, якою залишено в силі постанову Київської митниці Держмитслужби від 30.01.2020 року.

У адміністративному позові позивач зазначив, що постанову Держмитслужби України від 28.02.2020 року було направлено ОСОБА_1 поштою 02.03.2020 року та отримано останньою 06.03.2020 року.

Вказані обставини підтверджуються долученим до матеріалів адміністративного позову податковим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи дату вручення постанови Держмитслужби України від 28.02.2020 року, а саме 06.03.2020 року, десятиденний строк на подання позову до суду закінчувався 16.03.2020 року.

Як свідчать матеріали справи, позов до суду було направлено позивачем 17.03.2020 року, тобто з пропуском 1 дня встановленого ст. 289 КУпАП десятиденного строку для звернення до суду з вказаною позовною заяви, що підтверджується наявною у матеріалах справи експрес-накладною №0463.

У адміністративному позові позивач просив у разі якщо суд дійде до висновку, що десятиденний строк на подачу адміністративного позову було пропущено, поновити його у зв`язку з зазначеною поважною причино.

Суд першої інстанції вказані обставини не дослідив та не надав належної оцінки клопотанню позивача про поновлення пропущеного строку, зазначивши в ухвалі про залишення без руху, що позивач не надав клопотання про поновлення пропущеного строку та не просив поновити строк на оскарження постанови.

Згідно із ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 р.).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, у Рішенні у справі Белле проти Франції від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, колегія суддів дійшла висновку, що повернення позовної заяви унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Згідно ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми процесуального права які призвели до неправильного вирішення питання, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 312, 320, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 15 травня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: І.В. Федотов

А.Ю. Коротких