Справа № 200/8122/20-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 р. Справа№200/8122/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до Добропільського об`єднаного управління Пенсіного фонду України Донецької області (, 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28а)

про визнання протиправним та скасування рішення від 28 липня 2020 року № 3420, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Добропільського об`єднаного управління Пенсіного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасувати рішення № 3420 від 28 липня 2020 року про відмову в призначенні пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язання відповідача зарахувати період навчання на курсах електрослюсаря підземного з 20 березня 2002 року по 28 серпня 2002 року в учбово-курсовому комбінаті ДХК Добропіллявугілля до пільгового стажу роботи за Списком №1, зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву № 3420 від 24 липня 2020 року з урахуванням періоду навчання на курсах електрослюсаря підземного з 20 березня 2002 року по 28 серпня 2002 року в учбово-курсовому комбінаті ДХК Добропіллявугілля, як пільгового стажу роботи за Списком №1 та зарахуванням до пільгового стажу, з розрахунку один місяць служби за три місяці, періоду безпосередньої участі в антитерористичній операції з 19 листопада 2015 року по 19 грудня 2015 року, з 22 грудня 2015 року по 1 лютого 2016 року, з 8 лютого 2016 року по 12 квітня 2016 року, з 9 травня 2016 року по 15 червня 2016 року, з 15 червня 2016 року по 20 липня 2016 рік, з 22 жовтня 2016 року по 26 квітня 2017 року, з 26 липня 2017 року по 30 квітня 2018 року, з 30 квітня 2018 року по 25 квітня 2019 року, з 13 травня 2019 року по 25 липня 2019 року, з 11 серпня 2019 року по 9 грудня 2019 рік та з 24 грудня 2019 року по 13 червня 2020 року.

Ухвалою від 7 вересня 2020 року Донецький окружний адміністративний суд прийняв до розгляду та відкрив провадження по справі № 200/8122/20-а за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Одночасно суд зобов`язав відповідача надати належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача відповідно спірних правовідносин, всі інші докази, які стали підставою для вчинення відповідачем спірних дій.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач зазначає, що прийняте відповідачем рішення про відмову у зарахуванні періоду його перебування на курсах при учбово-курсовому комбінаті з відривом від виробництва з 20 березня 2002 року по 4 липня 2002 року з підстав відсутності довідки про оплату праці на курсах як підземному робітнику, періоду роботи з 19 лютого 1998 року по 1 червня 1998 року з підстав наявності виправлень номеру наказу про звільнення з роботи, яке не завірене печаткою та підписом відповідальної особи, а також періоду проходження позивачем військової служби в особливий період із розрахунку один місяць служби за три місяці відповідно до п. 2.3 розділу 2 Наказу Міністерства оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей. Рахує, що для призначення пенсії надавав всі документи, які вимагав відповідач. Крім того, відповідач зауважив, що його загальний та спеціальний стаж підтверджується записами трудової книжки, яка відповідно до вимог чинного законодавства є основним документом на підтвердження трудового стажу, а також додатковими довідками, що були надані позивачем одночасно із заявою про призначення пенсії.

Відповідач до суду надав відзив, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, зазначивши, що період навчання позивача на курсах електрослюсаря підземного з 20 березня 2002 року по 28 серпня 2002 року в учбово-курсовому комбінаті ДХК «Добропіллявугілля» не зараховано до пільгового стажу, оскільки відсутня уточнююча довідка про отримання заробітної плати за тарифною ставкою підземного робітника в період навчання позивачем. Період безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції з 19 листопада 2015 року по 19 грудня 2015 року, з 22 грудня 2015 року по 1 лютого 2016 року, з 8 лютого 2016 року по 12квітня 2016 року, з 9 травня 2016 року по 15 червня 2016 року, з 15 червня 2016 року по 20 липня 2016 року, з 22 жовтня 2016 року по 26 квітня 2017 року, з 26 липня 2017 року по 30 квітня 2018 року, з 30 квітня 2018 року по 25 квітня 2019 року, з 13 травня 2019 року по 25липня 2019 року, з 11 серпня 2019 року по 9 грудня 2019 року та з 24 грудня 2019 року по 13 червня 2020 року не зараховано до пільгового стажу позивача у зв`язку із тим, що позивач звернувся із заявою про призначення йому пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не з заявою про призначення пенсії за вислугою років як особі, звільненій з військової служби, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування правових норм вказаного положення для розрахунку пільгового стажу позивача. У зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу у розмірі 25 років позивачу було відмовлено в призначенні пенсії.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , що виданий 30 липня 2016 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , що видане 30 березня 2016 року, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом зі змісту відзиву та наданих відповідачем документів пенсійної справи позивача встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 24 липня 2020 року № 3420 про призначення пенсії за віком, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте відповідачем було відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного підземного стажу роботи 25 років.

Розглянувши документи позивача, що надійшли на розгляд відповідача 24 липня 2020 року № 3420 про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідач прийняв рішення від 28 липня 2020 року № 3420 про відмову в призначенні пенсії. Так, зі змісту зазначеного рішення вбачається, що воно прийняте у зв`язку із неможливістю зарахування: до пільгового стажу для призначення пенсії за вислугу років період проходження позивачем військової служби, під час якої він брав безпосередню участь в антитерористичній операції у періоди з 19 листопада 2015 року по 19 грудня 2015 року, з 22 грудня 2015 року по 1 лютого 2016 року, з 8 лютого 2016 року по 12 квітня 2016 року, з 9 травня 2016 року по 15 червня 2016 року, з 15 червня 2016 року по 20 липня 2016 року, з 22 жовтня 2016 року по 26 квітня 2017 року, з 26 липня 2017 року по 30 квітня 2018 року, з 30 квітня 2018 року по 25 квітня 2019 року, з 13 травня 2019 року по 25 липня 2019 року, з 11 серпня 2019 року по 9 грудня 2019 року та з 24 грудня 2019 року по 13 червня 2020 року, оскільки позивач звернувся із заявою про призначення пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове, а не з заявою про призначення пенсії за вислугою років як особі, звільненій з військової служби та період навчання на курсах електрослюсаря підземного з 20 березня 2020 року по 28 серпня 2002 року в учбово-курсовому комбінаті ДХК «Добропіллявугілля» у зв`язку із відсутністю уточнюючої довідки про отримання заробітної плати за тарифною ставкою підземного робітника в період навчання; до загального страхового стажу не зараховано період роботи позивача з 19 лютого 1998 року по 1 червня 1998 року з підстав наявності виправлень номеру наказу про звільнення з роботи та відсутності печатки та підпису відповідальної особи.

Згідно зазначеного вище рішення страховий стаж позивача склав 37 років 1 місяць 28 днів, у тому числі на підземних роботах ст. 14-25 15 років 4 місяці 29 днів, проходження військової служби в особливий період 4 роки 8 місяців 2 дні. В загальній кількості пільговий стаж склав 20 років 1 місяць.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_4 від 17 вересня 1997 року позивач, зокрема, 19 лютого 1998 року прийнятий на посаду водія автомобілю третього класу до ДВАТ «Добропільська автобаза»;

1 червня 1998 року позивача звільнено у зв`язку із призивом до військової служби;

1 березня 2000 року позивач прийнятий на посаду учня гірничого робітника підземного 1 розряду до ДВАТ Шахта «Алмазна» Державної холдингової компанії «Добропіллявугілля»;

14 квітня 2000 року позивача переведено на посаду гірничого робітника підземного 1 розряду;

10 серпня 2000 року позивача переведено на посаду гірничого робітника підземного 2 розряду з повним робочим днем в шахті ;

5 липня 2002 року позивача переведено на посаду учня електрослюсаря підземного 3 розряду з повним робочим днем в шахті;

1 вересня 2002 року позивача переведено на посаду електрослюсаря підземного 3 розряду з повним робочим днем в шахті;

23 січня 2004 року позивача переведено на посаду гірничого майстра підземного з повним робочим днем в шахті;

7 грудня 2004 року позивача переведено на посаду помічника начальника дільниці з повним робочим днем в шахті;

11 вересня 2006 року позивача переведено на посаду заступника начальника дільниці з повним робочим днем в шахті;

21 травня 2007 року позивача переведено помічником начальника дільниці з повним робочим днем в шахті ;

5 травня 2008 року позивача переведено заступником начальника дільниці підземної з повним робочим днем в шахті;

17 червня 2010 року позивача переведено на посаду помічника начальника підземного з повним робочим днем в шахті;

16 липня 2010 року позивача переведено на посаду заступника начальника дільниці підземної з повним робочим днем в шахті.

Судом на підставі посвідчення № 766 від 28 серпня 2002 року підтверджено проходження позивачем навчання на курсах при учбово-курсовому комбінаті з відривом від виробництва з 20 березня 2002 року по 4 липня 2002 року та отримання кваліфікації електрослюсаря підземного третього розряду.

Як вбачається із військового квитка серії НОМЕР_5 , довідки № 4 від 12 квітня 2016 року, довідки № 76 від 5 травня 2020 року, довідки № 95 від 2 липня 2020 року, довідки № 83 від 7 травня 2020 року позивач в період з 19 листопада 2015 року по 19 грудня 2015 року, з 22грудня 2015 року по 1 лютого 2016 року, з 8 лютого 2016 року по 12квітня 2016 року, з 9 травня 2016 року по 15 червня 2016 року, з 15 червня 2016 року по 20 липня 2016 року , з 22 жовтня 2016 року по 26 квітня 2017 року, з 26 липня 2017 року по 30 квітня 2018 року, з 30 квітня 2018 року по 25 квітня 2019 року, з 13 травня 2019 року по 25 липня 2019 року, з 11 серпня 2019 року по 9 грудня 2019 року та з 24 грудня 2019 року по 13 червня 2020 року позивач брав участь в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Із витягу із наказу Генерального штабу Збройних Сил України № 1 «дек» від 2 травня 2018 року вбачається, що позивача залучено до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та луганський областях з 30 квітня 2018 року.

Крім іншого, довідкою від 22 липня 2020 року № 197 Виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління «Добропільське» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній підтверджується робота позивача з повним робочим днем на виробничому структурному підрозділі «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропідллявугілля» у виробництві з видобутку вугілля, зокрема, у період з 1 березня 2000 року по 18 листопада 2015 року на гірничих роботах за професіями, які передбачені Списком № 1. Також довідка має запис про звільнення позивача з 19 листопада 2015 року для проходження ним військової служби.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Згідно ч. 3 ст. 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 4 вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

При цьому основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1-2 цього Закону, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України , зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлює, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що участь в АТО підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, відповідно до Наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року "Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей" зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року № 1294/26071. Відтак, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць за три місяці.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 348/347/17.

Відзивом відповідач підтвердив, що позивачу не зараховано до стажу роботу період його служби в потрійному розмірі та до пільгового стажу роботи за спеціальністю.

Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Судом встановлено і підтверджено наявними в справі матеріалами, що позивач навчався з 20 березня 2002 року по 28 серпня 2002 року в учбово-курсовому комбінаті ДХК «Добропілля вугілля» на курсах електрослюсаря підземного

Тобто, позивач проходив навчання та працював за фахом, а присвоєна кваліфікація є роботою за набутою професією

За таких обставин відповідач неправомірно не зарахував до стажу позивача час його навчання з 20 березня 2002 року по 28 серпня 2002 року в учбово-курсовому комбінаті ДХК «Добропілля вугілля».

Крім того, на підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Судом встановлено, що відповідачем не було вжито заходів для отримання додаткових відомостей щодо роботи позивача у період з 19 лютого 1998 року по 1 червня 1998 року.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового (пільгового) стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Зазначений висновок викладено в постанові Верховного суду від 6 березня 2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить записи щодо роботи позивача у період з 19 лютого 1998 року по 1 червня 1998 року на ДВАТ «Добропільська автобаза». Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказаний період свідчать про зайнятість останнього за відповідною посадою.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Отже суд доходить висновку щодо неправомірності прийнятого рішення відповідачем щодо відмови у призначенні позивачу пенсії та як наслідок його скасування.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Суд зазначає, що як вбачається зі спірного рішення відповідача, відзиву та протоколу витягу ІКІС ПФУ: підсистема призначення та виплати пенсії, позивачу не зараховано до його загального страхового стажу період його роботи з 19 лютого 1998 року по 1 червня 1998 року, оскільки судом, під час розгляду справи встановлено неправомірне не зарахування до страхового стажу позивача вказаного періоду роботи, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача зарахувати період роботи позивача з 19 лютого 1998 року по 1 червня 1998 року до загального страхового стажу.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду,може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. З аналізу вищезазначених правових норм суд дійшов висновку, що відповідач своїми діями не забезпечив справедливої рівноваги, запобігаючи несприятливим наслідкам, які можуть виникнути після прийняття такого рішення для захисту основоположних прав конкретної особи, використовуючи свої функції, покладені статтею 19 Конституції України.

За таких обставин та з урахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. відповідно до квитанції від 27 серпня 2020 року № 5741636, який підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Добропільського об`єднаного управління Пенсіного фонду України Донецької області (, 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28а) про визнання протиправним та скасування рішення від 28 липня 2020 року № 3420, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 28 липня 2020 року № 3420 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 24 липня 2020 року № 3420 про призначення пенсії за віком відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списом № 1 період навчання на курсах електрослюсаря підземного з 20 березня 2002 року по 28 серпня 2002 року в учбово-курсовому комбінаті ДХК Доброгііллявугілля, зарахувавши до пільгового стажу, з розрахунку один місяць служби за три місяці відповідно до п. п. "а" п. 3 Постанови КМУ від 17.07.1992 року № 393 - час проходження служби, протягом якого позивач брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а саме з 19 листопада 2015 року по 19 грудня 2015 року, з 22 грудня 2015 року по 1 лютого 2016 року, з 8 лютого 2016 року по 12 квітня 2016 року, з 9 травня 2016 року по 15 червня 2016 року, з 15 червня 2016 року по 20 липня 2016 рік, з 22 жовтня 2016 року по 26 квітня 2017 року, з 26 липня 2017 року по 30 квітня 2018 року, з 30 квітня 2018 року по 25 квітня 2019 року, з 13 травня 2019 року по 25 липня 2019 року, з 11 серпня 2019 року по 9 грудня 2019 рік та з 24 грудня 2019 року по 13 червня 2020 року та зарахувавши до загального страхового стажу період його роботи з 19 лютого 1998 року по 1 червня 1998 року на ДВАТ «Добропільська автобаза».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28а) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 7 жовтня 2020 року. Повне судове рішення складено 7 жовтня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар