Справа № 569/12170/20
Суддя: Яковлєв Д. В.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

у складі головуючого судді Яковлєва Д.В.

з участю секретаря судового засідання Слакви-Марчук Н.В.

представника позивача - адвоката Нечепорук Л.Ю.

представника відповідача Комісарова І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Поліського округу, державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Державної екологічної інспекції України Крука В.А. про скасування постанови № 851-3/3 від 17.07.2020 про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Поліського округу, державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Державної екологічної інспекції України Крука В.А. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №851-3/3 від 17.07.2020 року.

В обґрунтування позову зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення є безпідставною, незаконною, необґрунтованою, а викладені у ній обставини не відповідають дійсності. Зазначає, що працює на посаді заступника головного інженера з виробництва ПрАТ «Рівнеазот». 17 липня 2020 року державним інспектором з охорони навколишнього середовища Поліського округу Круком В.А. на нього складено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 82 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. Згідно постанови ним нібито порушено вимог щодо поводження з відходами під час перевезення небезпечних-відходів - моноетаноламіну від місця їх утворення до накопичувача токсичних відходів за відсутності ліцензії Мінприроди на здійснення операцій з перевезення небезпечних відходів та договору обов`язкового страхування. Вказує, що протокол та постанова складені не чітким та не розбірливим почерком, що не дає змоги встановити дійсні обставини справи та порушує його право на захист. Матеріалами справи не встановлено, що він є особою, відповідальною за ту ділянку роботи, за порушення вимог щодо якої інспектор притягнув його до відповідальності. В постанові не зазначено пункти ст. 42 Закону України «Про відходи», які нібито ним порушені. Склад адміністративного правопорушення протоколом та постановою не встановлені та не підтверджені матеріалами справи. Протокол щодо нього був складений 17 липня 2020 року, як і постанова, яка теж була складена 17 липня 2020 року, що свідчить про відсутність будь-якого часового інтервалу між стадією складення протоколу та стадією розгляду справи. Розгляд справи проведений формально, без підготовки до розгляду та дослідження доказів, за відсутності дотримання гарантій на об`єктивний та справедливий розгляд.

Ухвалою суду від 03 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

21 вересня 2020 року Державною екологічною інспекцією Поліського округу подано письмові пояснення, в яких вказано, що Державною екологічною інспекцією в ході проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства "ПрАТ "Рівнеазот" виявлено порушення вимог природоохоронного законодавства, які зафіксовані актом перевірки від 17.07.2020 №2, а саме: п. "н" ст. 17 Закону України "Про відходи", абз. 6 ч. 3, 4, 6, 7 ст. 34 Закону України "Про відходи", постанова КМУ Про затвердження Порядку і правил проведення обов`язкового страхування відповідальності експортера та особи, яка відповідає за утилізацію (видалення) небезпечних відходів, щодо відшкодування шкоди, яку може бути заподіяно здоров`ю людини, власності та навколишньому природному середовищу під час транскордонного перевезення та утилізації (видалення) небезпечних відходів №1219 від 19.08.2002, наказ Міністерства екології та природніх ресурсів України №433 від 04.11.2011 Про затвердження ліцензійних умов провадження господарської діяльності із здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами. Відповідно до ч. 6, 7 ст. 34 Закону України "Про відходи" перевезення небезпечних відходів дозволяється лише за наявності паспорта та ліцензії на поводження з відходами. ПрАТ "РІвнеазот" не має ліцензії на перевезення небезпечних відходів. Перевезення небезпечних відходів здійснюється за умови обов`язкового страхування цивільної відповідальності перевізника за збитки, які можуть бути завдані ним під час перевезення. 17.07.2020 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Круком В.А. складено адмінпротокол №006754 на заступника головного інженера з виробництва ПрАТ "Рівнеазот" та винесена постанова №851-3/3 про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення вимог щодо поводження з відходами під час перевезення небезпечних відходів - моноетаноламіну від місця їх утворення до накопичувача токсичних відходів за відсутності ліцензії Мінприроди на здійснення операцій перевезення небезпечних відходів та договору обов`язкового страхування.

02 жовтня 2020 року від представника позивача надійшли письмові додаткові пояснення, в яких вказує, що відповідно до постанови ОСОБА_1 нібито вчинив порушення вимог щодо поводження з відходами під час перевезення небезпечних-відходів - моноетаноламіну від місця їх утворення до накопичувача токсичних відходів за відсутності ліцензії Мінприроди на здійснення операцій з перевезення небезпечних відходів та договору обов`язкового страхування. Так, відповідно до пункту н) ч. 1 ст. 17 Закону України «Про відходи», суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані мати ліцензії на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами і/або дозвіл на транскордонне перевезення небезпечних відходів. Поводження з небезпечними відходами ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» здійснює на підставі діючої Ліцензії на поводження з небезпечними відходами №99 від 15.03.2016. Таким чином, не дивлячись на те, що підприємство не здійснює перевезення небезпечних відходів поза межами підприємства, у ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» є в наявності діюча ліцензія на здійснення таких перевезень. Зазначає, що між ПрАТ "Рівнеазот" та ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" укладено Договір обов`язкового страхування цивільної відповідальності суб`єктів господарювання за шкоду, яка може бути заподіяна пожежами та аваріями на об`єктах підвищеної небезпеки, включаючи пожежовибухонебезпечніі об`єкти та об`єкти, господарська діяльність яких може призвести до аварій екологічного і санітарно-епідеміологічного характеру №027/1788/002089 від 12 березня 2020 року. Тому, на думку представника позивача, твердження відповідача про відсутність у позивача ліцензії на поводження з небезпечними відходами та договору обов`язкового страхування є голослівними та недоведенеми. Крім цього, вказує, що відповідачем при розгляді справи про адміністративні правопорушення та притягнення позивача до адміністративної відповідальності не було з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема: чи є позивач суб`єктом даного правопорушення, тобто, чи за посадовими и обов`язками він є саме тією особою, яка відповідальна за дотримання вимог щодо поводження з відходами під час їх перевезення. Тобто, матеріалами справи та наявними у справі доказами не встановлено чи є саме Позивач суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.82 КУпАП.

Представника позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, за підстав вказаних у позовній заяві та письмових додаткових поясненнях та просив суд задоволити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд дійшов таких висновків.

17 липня 2020 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Круком В.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 851-3/3, якою позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 82 КУпАП та ст. 42 Закону України «Про відходи» та накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1020 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , який працює на посаді заступника головного інженера з виробництва ПрАТ «Рівнеазот», допустив з необережності порушення вимог щодо поводження з відходами під час їх перевезення, а саме здійснив перевезення небезпечних відходів - моноетаноламіну від місця їх утворення до накопичувача токсичних відходів за відсутності ліцензії Мінприроди на здійснення операцій перевезення небезпечних відходів та договору обов`язкового страхування.

Постанова складена за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 17 липня 2020 року № 006754. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 , який працює на посаді заступника головного інженера з виробництва ПрАТ «Рівнеазот», вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 82 КУпАП, а також статтею 42 Закону України "Про відходи" тим, що о 15 год. 10 хв. 17.07.2020 року допустив з необережності порушення вимог щодо поводження з відходами під час їх перевезення, а саме здійснив перевезення небезпечних відходів - моноетаноламіну від місця їх утворення до накопичувача токсичних відходів за відсутності ліцензії Мінприроди на здійснення операцій перевезення небезпечних відходів та договору обов`язкового страхування, що є порушенням п. "н." ч. 1 ст. 17 абз. 6 ч. 3, 4, 6, 7 ст. 34 Закону України "Про відходи".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами .Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Статтею 82 КУпАП передбачена відповідальність за порушення вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення.

Суб`єктом адміністративної відповідальності за правопорушення, що передбачене ст. 82 КУпАП, є посадова особа (спеціальний суб`єкт), яка наділена відповідними адміністративно-господарськими чи організаційно-розпорядчими функціями (обов`язками).

Позивач на момент складення постанови перебував на посаді заступника головного інженера з виробництва ПрАТ «Рівнеазот». Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як посадову особу.

Однак, відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення та притягненні позивача до адміністративної відповідальності не було з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема: чи за посадовими обов`язками він є саме тією особою, яка відповідальна за порушення вимог щодо поводження з відходами. Тобто, чи є саме позивач суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 52 КУпАП.

Згідно оскаржуваної постанови позивач ОСОБА_1 , який працює на посаді заступника головного інженера з виробництва ПрАТ «Рівнеазот», допустив з необережності порушення вимог щодо поводження з відходами під час їх перевезення, а саме здійснив перевезення небезпечних відходів - моноетаноламіну від місця їх утворення до накопичувача токсичних відходів за відсутності ліцензії Мінприроди на здійснення операцій перевезення небезпечних відходів та договору обов`язкового страхування.

Однак, факт відповідальності за порушення вимог щодо поводження з відходами ОСОБА_1 , який працює на посаді заступника головного інженера з виробництва ПрАТ «Рівнеазот», не встановлено та не підтверджено жодними документальними чи іншими доказами в розумінні ст.251 КУпАП.

Диспозиція статті 82 КУпАП є бланкотною. У протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо позивача, та оскаржуваній постанові вказано, що останній порушив вимоги ст. 42 Закону України «Про відходи».

Згідно з ст. 42 Закону України «Про відходи» особи, винні в порушенні законодавства про відходи, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільну чи кримінальну відповідальність за: а) порушення встановленого порядку поводження з відходами, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, прямого чи опосередкованого шкідливого впливу на здоров`я людини та економічних збитків; б) самовільне розміщення чи видалення відходів; в) порушення порядку ввезення в Україну, вивезення і транзиту через її територію відходів як вторинної сировини; г) невиконання розпоряджень і приписів органів, що здійснюють державний контроль та нагляд за операціями поводження з відходами та за місцями їх видалення; д) приховування, перекручення або відмову від надання повної та достовірної інформації за запитами посадових осіб і громадян та їх об`єднань стосовно безпеки утворення відходів та поводження з ними, в тому числі про їх аварійні скиди та відповідні наслідки; ж) порушення правил ведення первинного обліку та здійснення контролю за операціями поводження з відходами; з) порушення строків подання і порядку звітності щодо утворення, використання, знешкодження та видалення відходів; и) невиконання вимог щодо поводження з відходами (під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення та захоронення), що призвело до негативних екологічних, санітарно-епідемічних наслідків або завдало матеріальної чи моральної шкоди; і) здійснення операцій у сфері поводження з відходами без відповідного дозволу на проведення таких операцій, а також за порушення встановленого порядку подання декларації про відходи або за неподання такої декларації; ї) порушення встановлених правил і режиму експлуатації установок і виробництв з оброблення та утилізації відходів, а також полігонів для зберігання чи захоронення промислових, побутових та інших відходів (сміттєзвалищ, шламосховищ, золовідвалів тощо); й) виробництво продукції з відходів чи з їх використанням без відповідної нормативно-технічної та технологічної документації, погодженої в установленому порядку; к) недотримання умов ввезення відходів як вторинної сировини на територію України; л) несвоєчасне внесення платежів за розміщення відходів; м) порушення вимог безпечного перевезення небезпечних відходів; н) порушення встановлених квот на ввезення в Україну відходів як вторинної сировини та строків їх перевезення. Законами України може бути встановлено відповідальність і за інші правопорушення законодавства про відходи.

Судом встановлено, що стаття 42 Закону України «Про відходи» містить 15 видів правопорушень у сфері поводження з відходами. За відсутності посилання відповідачем у протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові на відповідний пункт ст.42 Закону України «Про відходи» неможливо встановити, яке саме порушення вчинив позивач.

Суб`єктами адміністративної відповідальності за правопорушення, що передбачене ст.82 КУпАП, є громадяни, посадові особи та громадяни-суб`єкти підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Зазначення про будь-які накази, посадові інструкції, з якими позивача було ознайомлено та які покладали на нього відповідні обов`язки, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні постанова про накладення адміністративного стягнення не містять.

Суб`єктивна сторона правопорушення, за вчинення якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, характеризується виною лише у формі умислу.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оскаржувана постанова не містить доказів, на яких ґрунтується висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, ні доказів факту вчинення позивачем порушення (події адміністративного правопорушення), передбаченого ст. 82 КУпАП.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, обов`язок доводити правомірність рішення у цій справі покладається на суб`єкт владних повноважень, яким є Державна екологічна інспекція Поліського округу.

До пояснень відповідачем не додано жодного доказу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення, не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог природоохоронного законодавства, і відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови, відповідачем не спростовані, а тому суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Крім того, суд звертає увагу, що розгляд протоколу про адміністративне правопорушення в день його складення, позбавило позивача можливості належним чином реалізувати передбачені ст. 268 КУпАП права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 78, 90, 241, 243, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Поліського округу, державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Державної екологічної інспекції України Крука В.А. задовольнити.

Скасувати постанову державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Державної екологічної інспекції України Крука В.А. № 851-3/3 від 17.07.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 82 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - Державна екологічна інспекція Поліського округу, місцезнаходження: м. Житомир, вул. Леха Качинського,12а; .

Повний текст судового рішення складено 09.10.2020 р.

Суддя Рівненського міського суду Д.В. Яковлєв