Справа № 420/10186/20
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2020-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
09 жовтня 2020 року суддя Одеського окружного адміністративного суду, Бжассо Н.В., дослідив адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди.

Відповідно до п.п.3,5,6 ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 171 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У якості додатку до позову позивач надав платіжне доручення № 247 від 23.07.2020 року про сплату судового збору на суму 2102,00 грн., що сплачений Військовою частиною НОМЕР_2 (код НОМЕР_3 ) та дублікат квитанції № 0.0..1 від 18.08.2020 року на суму 127,00 грн., що сплачений ОСОБА_2 за подачу позовної заяви ВЧ НОМЕР_1 до ОСОБА_3 .

Суддя зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про судовий збір», платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Тобто, платниками судового збору є саме ті особи, юридичні або фізичні, які звертаються до суду з позовом.

У даному випадку, до суду з позовом звертається ВЧ НОМЕР_1 , а судовий збір за платіжним дорученням № 247 від 23.07.2020 року сплачений ВЧ НОМЕР_4 , що не є позивачем у справі.

Таким чином, платіжне доручення № 247 від 23.07.2020 року не є належним доказом на підтвердження сплати судового збору за звернення до суду ВЧ НОМЕР_1 із вказаним позовом.

Підпунктом 1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою встановлюється ставка судового збору1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становить 2102 гривні.

Ціна позову становить 148584,68 грн.

За звернення до суду із вказаним позовом позивач повинен сплатити 2228,77 грн. Враховуючи, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 127,00 грн., суддя зазначає позивачу про необхідність доплатити 2101,77 грн. судового збору.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Позивач в адміністративному позові зазначає адресу місця проживання відповідача: АДРЕСА_1 , проте, не надає доказів на підтвердження факту проживання відповідача за вказаною адресою.

Згідно з п. 8 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначається: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В адміністративному позові позивач зазначає, що ВЧ НОМЕР_2 підпорядковується НОМЕР_5 , проте не надає доказів на підтвердження зазначеного факту.

Також, суду не надано доказів на підтвердження факту звільнення ОСОБА_1 з військової служби, а наданий наказ № 141 від 13.07.2018 року не є наказом про звільнення з військової служби, а підтверджує факт здачі справ та обов`язків за посадою командира військової частини НОМЕР_2 .

Таким чином, суддя зазначає позивачу про необхідність надати суду докази на підтвердження звільнення відповідача з військової служби або докази на підтвердження переведення відповідача на служу до іншої військової частини.

Також, згідно з ч. ч. 1, 2, ст. 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).

Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.

Приписами ч. 4 ст. ст. 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» передбачено, що відшкодування шкоди, визначеної частиною другою статті 6 цього Закону, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу в разі відмови особи від її добровільного відшкодування.

Відшкодування такої шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу, командир (начальник) якої (якого) старший за службовим становищем, у разі відмови особи від її добровільного відшкодування.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Суддя зазначає, що позивач не надає суду наказу про притягнення відповідача до матеріальної відповідальності з доказами ознайомлення із вказаним наказом або доказів на підтвердження відмови ОСОБА_1 відшкодувати завдану шкоду в добровільному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

У якості додатку до адміністративного позову, позивач, у тому числі, надав фіскальний чек від 28.09.2020 року на підтвердження направлення на адресу відповідача адміністративного позову.

Відповідно до абз.25, 27 п.2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року, визначено, що реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку.

Документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку, є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

З аналізу зазначеної норми слідує, що розрахунковий документ, виданий поштовим відділенням, є доказом надання (оплати) послуг поштового зв`язку.

Поштове відправлення містить бланк опису вкладення, який згідно з пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв`язку заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

В інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 2091/11/13-11 від 16.11.2011 року зазначено, що належним доказом надіслання суб`єктом владних повноважень відповідачу та третім особам у справі копії позовної заяви та доданих до неї документів повинен бути опис вкладення з поштовим штемпелем, разом із розрахунковим документом.

Проте, опис вкладення до листа у якості додатку до позову відсутній, що унеможливлює встановлення факту направлення на адресу відповідача саме адміністративного позову з додатками.

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків.

Виявлені недоліки повинні бути усунені шляхом надання доказів на підтвердження сплати судового збору військовою частиною НОМЕР_1 у сумі 2101,77 грн., доказів на підтвердження адреси проживання відповідача, опису вкладення до листа, яким на адресу відповідача направлено адміністративний позов, докази на підтвердження обґрунтування позовних вимог, що перелічені в ухвалі суду або зазначення причин неможливості надання вказаних доказів.

Керуючись ст.ст. 160,161, 169 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Залишити без руху адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди.

Повідомити позивачів про необхідність у термін протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення адміністративного позову без руху усунути недоліки.

Роз`яснити, що у разі не усунення у визначений судом термін недоліків, позов буде повернуто позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду не належить до оскарження.

Суддя Н.В. Бжассо