Справа № 554/9023/20
Суддя: Микитенко В. М.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 07.10.2020 Справа № 554/9023/20
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2020 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Микитенка В.М.,

з участю: секретаря - Різник А.В.,

представника позивача - Зубарєвої С.В.,

відповідача - ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом УДМС України в Полтавській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України,

встановив:

30.09.2020 року позивач Управління державної міграційної служби (далі - УДМС) України в Полтавській області звернувся до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_1 , у якому, з урахуванням уточнених 07.10.2020 року вимог, просив його примусово видворити з України.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідач останнього разу прибув до України 19.01.2020 року за своїм паспортом громадянина РФ та з 23.01.2020 року незаконно перебуває в Україні. За порушення правил перебування в Україні 28.02.2020 року щодо нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу. В установлений йому рішенням УДМС України в Полтавській області від 04.03.2020 року строк до 01.04.2020 року не залишив Україну, тоді як був належним чином із ним ознайомлений.

В судовому засіданні представник позивача надала аналогічні пояснення, доповнивши, що ОСОБА_1 мав достатньо часу добровільно залишити територію України, однак цього не зробив.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив проти позову. Пояснив суду, що вже протягом року неодноразово приїздив до України у справах, оскільки є представником міжнародної інвестиційної компанії «PROTE», проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_2 . Раніше працював в органах внутрішніх справ та є законослухняним громадянином. Щодо умов свого правового статусу як іноземця неодноразово отримував консультації в Шевченківському районному відділі у м. Полтава УДМСУ в Полтавській області, до відповідальності не притягувався. 19.01.2020 року востаннє заїхав до України та вважав, що має тримісячний термін проживання. Проте наприкінці лютого 2020 року працівники обласної міграційної служби затримали його після молебня у мечеті м. Полтави та повідомили, що він прострочив термін перебування, про що склали постанову та наклали на нього адміністративне стягнення. Штраф він сплатив, однак рішення про примусове повернення до країни походження до 01.04.2020 року виконати не зміг через уведення в цей період на території України карантину, відсутності транспортного сполучення та небезпеки зараження. Відтак повідомив про це Шевченківський районний відділ в м. Полтава УДМСУ в Полтавській області, де йому повідомили, що згідно Постанови КМУ № 259 від 18.03.2020 року на період карантину до нього заходи адміністративного впливу застосовані бути не можуть.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави ( ст. 8 Конституції України, ч. 1 ст. 6 КАС України)

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення (ч. 1 ст. 26 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства № 3773-VI від 22.09.2011, далі - Закон № 3773-VI).

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону № 3773-VI).

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави (ст. 30 Закону).

Отже, підстави які дають позивачу право на пред`явлення зазначених позовних вимог виникають після невиконання іноземцем в установлених строк без поважних причин рішення про примусове повернення з України.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням № 8 від 04.03.2020 року головного спеціаліста Шевченківського районного відділу у місті Полтаві УДМС України в Полтавській області примусово повернуто до країни походження або третьої країни громадянина РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 01.04.2020 року ( а.с. 17).

Указане рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 востаннє прибув в Україну в приватних справах 19.01.2020 року через пункт пропуску через державний кордон України «Гоптівка» за паспортом громадянина НОМЕР_1 від 15.06.2019 року строком дії до 15.06.2024 року. В Полтаві ОСОБА_1 перебуває по АДРЕСА_1 . Станом на 28.02.2020 року він перебуває в Україні понад дозволені 90 днів протягом 180 днів, за межі держави не виїхав, тому нелегально перебуває в Україні із 23.01.2020 року. По питанню продовження терміну перебування в Україні не звертався. За порушення правил перебування в Україні на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП у виді штрафу в сумі 1870 грн. Обставини, які б забороняли примусове повернення його відсутні.

Штраф в указаному розмірі ОСОБА_1 сплатив 04.03.2020 року ( а.с.14), до кримінальної відповідальності не притягувався ( а.с. 22-23, 28).

З показань свідка ОСОБА_2 убачається, що ОСОБА_1 проживає із нею по АДРЕСА_1 в цивільному шлюбі, скарг на нього вона не має, характеризує позитивно. Крім того, вона підтвердила пояснення ОСОБА_1 щодо неможливості виїзду в установлений строк через карантинні обмеження та його добросовісні повідомлення про це міграційної служби.

Перевіряючи пояснення відповідача ОСОБА_1 щодо поважності причин невиконання рішення про його примусове повернення, суд виходить із такого.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Водночас, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України ( ст. 19 Конституції України).

Згідно з постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS CoV-2 на підставі ст. 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» на території всієї України з 12.03.2020 року було встановлено карантин.

В подальшому постановою КМУ № 259 від 18.03.2020 року «Деякі питання реалізації актів законодавства у сфері міграції на період установлення на всій території України карантину», яка наразі чинна, установлено, що на період карантину та протягом 30 днів з дня його відміни, до іноземців та осіб без громадянства, які порушили законодавство у сфері міграції в частині недотримання ними строку перебування на території України чи оформлення, обміну посвідки на постійне або тимчасове проживання, якщо такі порушення настали в період або внаслідок установлення карантину, не застосовуються заходи адміністративного впливу.

З огляду на засади юридичної визначеності як складової верховенства права та офіційне оприлюднення указаних нормативно-правові актів уряду України, пояснення ОСОБА_1 щодо неможливості виїзду за межі території України через карантинні обмеження та відсутність у влади можливості застосування заходів адміністративного впливу на період карантину та протягом 30 днів з дня його відміни є слушними та не спростовані позивачем.

Наразі карантин в Україні не відмінений, а примусове повернення в країну походження або третю країну та примусове видворення за межі України за своєю правовою природою є заходами адміністративного впливу.

З огляду на те, що ОСОБА_1 рішенням № 8 від 04.03.2020 року зобов`язано покинути територію України у термін до 01.04.2020 року, а 12.03.2020 року введено карантин та з 18.03.2020 заборонено застосування до іноземців заходів адміністративного впливу, в тому числі за недотримання ними строку перебування на території України, суд визнає поважними причини невиконання ним вказаного рішення, що зумовлює відсутність правових підстав для його примусового видворення за межі України.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 134, 242-246, 288-289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні адміністративного позову УДМС України в Полтавській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів.

Повний текст рішення складено 08.10.2020 року о 14 годині.

Суддя В.М. Микитенко