Справа № 560/1722/20
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1722/20
РІШЕННЯ

іменем України

08 жовтня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Лабань Г.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в якому просить:

1. Визнати протиправним та таким, що прийняте з порушеннями чинного законодавства України, а також скасувати рішення Управління ДМС України в Хмельницькій області 04.03.2020 року № 226 про скасування мені дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 1 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію».

2. Скасувати рішення Управління ДМС України в Хмельницькій області від 04.03.2020 року № 2928 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 9 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 322.

3. Зобов`язати Управління ДМС України в Хмельницькій області повторно розглянути мою заяву про обмін посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 , виданої 22.10.2014 року (орган видачі 6801) у зв`язку із досягненням мною 25-річного віку.

4. Стягнути з Управління ДМС України в Хмельницькій області на мою користь сплачений мною судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок.

5. Справу прошу розглянути в порядку спрощеного позовного провад ження без повідомлення (виклику) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що його повідомили, що дозвіл на імміграцію та посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 22.10.2014 були видані з порушенням чинного законодавства України та вручили під розписку копії рішення Управління ДМС України в Хмельницькій області від 04.03.2020 № 226 про скасування дозволу на імміграцію в Україну. Вказує, що при винесенні рішення про скасування дозволу на імміграцію відповідач не виконав обов`язку щодо запрошення для надання відповідних пояснень, а також під час вручення копії рішення про скасування дозволу не вказав, які конкретні свідомо неправдиві відомості подано або під роблені документи чи документи, що втратили чинність. Таким чином, прийняте відповідачем оскаржуване рішення є незаконним, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою від 30.08.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що жодного документа, який би підтверджував наявність у ОСОБА_1 підстав для отримання дозволу на імміграцію, відповідно до законодавства, подано не було. У висновку про надання дозволу на імміграцію зазначено, що громадянину Киргизької Республіки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Жалал-Абад Киргизької Республіки, надано дозвіл на імміграцію в Україну на підставі п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію», однак згода ОСОБА_2 не подавалася. Крім того, не подавалася копія паспортного документа дитини та документа, що підтверджує факт перебування неповнолітніх дітей на території України на момент подачі документів на отримання дозволу на імміграцію, не подавалися довідки про місце проживання дітей в Україні та за кордоном. Звертає увагу на те, що ні громадянка ОСОБА_3 , ні ОСОБА_1 не зверталися до територіальних органів/підрозділів ДМС із заявою про набуття громадянства. Тому, жодних підстав у громадянина Киргизької Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на отримання дозволу на імміграцію не було .

До суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що ще у вересні 2009 року разом із заявою встановленого зразка подав усі необхідні документи та їх копії, які сказали подати працівники відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Управ ління МВС України в Хмельницькій області та які передбачені пунктом 11 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постано вою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983, та йому було надано дозвіл на імміграцію в Україну, відповідно до п.6 ч.2 ст.4 Закону України «Про імміграцію», і документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 терміном дії «безстроково».

Позивач надіслав суду заперечення на відповідь на відзив, в якому відповідача вказує, що позивач подав згоду громадянина ОСОБА_4 на реєстрацію та проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на належній йому квартирі, проте нотаріально засвідченого документу про те, що іммігрант не заперечує проти їх імміграції та гарантує їм фінансове забезпечення на рівні не нижчому від прожиткового мінімуму, встановленого в Україні, подано не було. Враховуючи викладене, жодних підстав у громадянина Киргизької Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на отримання дозволу на імміграцію не було.

З`ясувавши обставини на які учасники посилаються, як на підставу своїх вимог, так і заперечень, оцінивши надані сторонами докази по справі, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

Згідно з Висновком щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Киргизької Республіки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.03.2020, який затверджено начальником управління ДМС України в Хмельницькій області 04.03.2020 констатовано, що УДМС в Хмельницькій області було здійснено перевірку матеріалів справи про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Киргизької Республіки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який червні 2012 року звернувся до відділу у справах громадянства, іммігра ції та реєстрації фізичних осіб Управління МВС України в Хмельницькій облас ті із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про іммігра цію» на підставі того, що батьки, громадяни Киргизької Республіки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являлися іммігрантами та постійно проживали на території України (посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 13.11.2009 та НОМЕР_3 від 08.10.2008). Разом із заявою встановленого зразка подав усі необхідні документи та їх копії які передбачені пунктом 11 Порядку провадження за заявами про надання доз волу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983.

09 серпня 2012 року відділом у справах громадянства, імміграції та реєстра ції фізичних осіб Управління МВС України в Хмельницькій області позивачу було надано дозвіл на імміграцію в Україну та документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_4 терміном дії «безстроково». В подаль шому вище зазначена посвідка була обміняна 22.10.2014 Управлінням ДМС України в Хмельницькій області (в зв`язку з непридатністю до використання) на посвідку серії НОМЕР_1 терміном дії «безстроково». По зазначеній вище пос відці позивач зареєстрував своє місце проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_1 та спокійно проживав.

Разом з тим, під час вивчення матеріалів справи За результатами перевірки справ про надання дозволів на імміграцію батькам громадянина Киргизької Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 УДМС України в Хмельницькій області прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію громадянці Киргизької Республіки ОСОБА_7 , відповідно до п.6 ч.І ст.12 Закону України «Про імміграцію» та 03.03.2020 УДМС України в Хмельницькій області прийняло рішення про скасування дозволу на імміграцію громадянину Киргизької Республіки ОСОБА_8 , відповідно до п.1 ч.І ст.12 Закону України «Про імміграцію».

Рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну №226 від 04.03.2020, видане громадянину Киргизької Республіки ОСОБА_9 про те що йому на підставі пункту 1 частини 1 статті 12 Закону України "Про імміграцію" скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 08 серпня 2012 року. Видана на підставі цього рішення посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 22 жовтня 2014 року скасована на підставі вимог підпункту 1 п. 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою КМ України №321 від 25.04.2018.

Підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України передбачено статтею 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", зокрема, іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Згідно з ст. 12 Закону України від 07.06.2001 № 2491-III "Про імміграцію" (далі - Закон № 2491-III), дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Статтею 13 Закону № 2491-III визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

Особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення.

Якщо за цей час особа не виїхала з України, вона підлягає видворенню в порядку, передбаченому законодавством України. У разі скасування дозволу на імміграцію стосовно особи, яка була до його надання визнана біженцем в Україні, її не може бути вислано або примусово повернуто до країни, де її життю або свободі загрожує небезпека через її расу, національність, релігію, громадянство (підданство), належність до певної соціальної групи або політичні переконання.

Якщо особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду, рішення про її видворення не приймається до набрання рішенням суду законної сили.

У разі скасуванні дозволу на імміграцію та вилучення посвідки на постійне проживання у зв`язку із засудженням до позбавлення волі за вироком суду особа повинна виїхати з України протягом місяця з дня відбуття покарання.

Якщо особа, стосовно якої прийнято рішення про відмову у наданні їй дозволу на імміграцію, за час розгляду її заяви втратила інші законні підстави для перебування в Україні, на неї поширюються положення частин другої - четвертої цієї статті.

Згідно з п. 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою КМ України від 25.04.2018 № 321, посвідка скасовується територіальним органом / територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі: 1) скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України "Про імміграцію"; 2) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів; 3) в інших випадках, передбачених законом.

Пунктами 21 - 23 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою КМ України від 26.12.2002 № 1983 (далі - Порядок №1983) визначено, що дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Отже, Законом № 2491-III встановлений вичерпний перелік підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україну зі змісту якого вбачається, що підставами для скасування дозволу на імміграцію можуть бути лише винні дії іммігранта.

Управління ДМС України в Хмельницькій області в оскаржуваному рішенні жодних підстав зазначених ст. 12 Закону № 2491-III для скасування дозволу на імміграцію в Україну не зазначило. Крім того, не вказало на будь-який інший випадок, передбачений законами України.

Тобто прийняте відповідачем відносно позивача рішення про скасування йому дозволу на імміграцію в Україну не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Крім того, суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що подані позивачем документи разом з заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну в 2009 році були достовірними, не підробленими та чинними.

При цьому, суд звертає увагу, що станом на 2009 рік при наданні позивачу дозволу на імміграцію в Україну, відповідач як уповноважений державний орган, перевіряв надані позивачем документи та будь-яких порушень законодавства не встановив, у тому числі, не було встановлено подання недостовірних даних, зокрема, відсутність у неповнолітньої дитини позивача громадянства України, на яку відповідач посилається у відзиві. Саме тому позивачу було надано дозвіл на імміграцію в Україну та 13.11.2009 документовано посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 терміном дії - безстроково, яку обміняно 22.10.2014 на посвідку серії НОМЕР_5 терміном дії - безстроково (у зв`язку з досягненням 45-річного віку).

Відповідачем не доведено та матеріали справи не містять доказів того, що за час перебування позивача на території України з`явилися обставини, які б тягли за собою визнання його таким, що не має дозволу на імміграцію з підстави, передбаченої статтею 12 Закону № 2491-III.

При цьому, не встановлює порушення посадових осіб відповідача, які надавали дозвіл позивачу на імміграцію в 2012 році, що також вказує на безпідставність рішень відповідача.

Отже, оскаржуване рішення про скасування позивачу дозволу на імміграцію прийнято за відсутності необхідних підстав і не містить інформації щодо конкретних обставин, за яких може бути скасовано дозвіл на імміграцію.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі №815/3651/17 (адміністративне провадження №К/9901/36328/18).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач довів правомірність позовних вимог, так як суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення, чим порушив законні інтереси позивача, а також не довів законність прийнятого рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну №226 від 04.03.2020, що підтверджено доказами, які перевірено судом, тому позов підлягає до задоволення.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 гривень, згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, судовий збір слід присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління ДМС України в Хмельницькій області від 04.03.2020 року № 2928 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 9 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 322.

Зобов`язати Управління ДМС України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про обмін посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 , виданої 22.10.2014 року (орган видачі 6801) у зв`язку із досягненням мною 25-річного віку.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_6 )
Відповідач:Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області (вул.Миколи Мазура, 4,Хмельницький,Хмельницька область,29007 , код ЄДРПОУ - 37864148)

Головуючий суддя Г.В. Лабань