Справа № 1.380.2019.006194
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №1.380.2019.006194
У Х В А Л А

07 жовтня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Сасевича О.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача про відвід головуючого судді Сасевича О.М. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Львівського комунального підприємства «Зелене місто» про визнання протиправним і скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним позовом та просив визнати протиправним і скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 07.12.2018 року №1343 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво Львівському комунальному підприємству «Зелене місто» механіко-біологічного комплексу перевантаження та переробки твердих побутових відходів на АДРЕСА_1 ».

Ухвалою суду від 26.12.2019 року відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням/викликом сторін.

Ухвалою суду від 29.01.2020 року було задоволено клопотання позивача про забезпечення позову, шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Ухвалою суду від 29.01.2020 року було задоволено клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.04.2020 року задоволено клопотання представника відповідача та закрито провадження в адміністративній справі №1.380.2019.006194 на підставі п.1 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2020 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 ; ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22.04.2020 року про закриття провадження в адміністративній справі №1.380.2019.006194 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Дана справа надійшла до Львівського окружного адміністративного суду 23.07.2020 року.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, останню передано для розгляду головуючому судді Сасевичу О.М.

Ухвалою від 27.07.2020 року адміністративну справу прийнято суддею Сасевичем О.М. до провадження та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 31.08.2020 року було задоволено клопотання представника позивача про перехід із спрощеного позовного провадження в загальне позовне провадження; постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження; замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою суду від 17.09.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про виклик свідків й про розгляд справи колегією суддів; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 28.09.2020 року.

23.09.2020 року від представника позивача надійшла до суду заява про відвід головуючого судді Сасевича О.М., з підстав упередженості судді. Оскільки суд під головуванням судді Сасевича О.М. дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, то ухвалою від 24.09.2020 року заява представника позивача про відвід головуючого судді Сасевича О.М. була передана для розгляду іншому судді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2020 року, заява представника позивача про відвід головуючого судді Сасевича О.М. передана на розгляд судді ОСОБА_2 .

Ухвалою суду з питань відводу судді від 25.09.2020 року (під головуванням судді ОСОБА_2 ) відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про відвід судді Сасевича О.М. у справі №1.380.2019.006194.

28.09.2020 року представник позивача повторно подав до суду заяву про відвід головуючого судді Сасевича О.М., з підстав щодо упередженості судді.

Ухвалою суду від 28.09.2020 року було відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про відвід головуючого судді Сасевича О.М.

Згідно ухвали суду з процесуальних питань від 02.10.2020 року, представнику позивача відмовлено у задоволенні клопотань про повернення на стадію підготовчого провадження для розгляду справи, про витребування доказів та про виклик свідків.

У судовому засіданні 02.10.2020 року представник позивача заявив у черговий раз відвід головуючому судді Сасевичу О.М. з підстав щодо упередженості судді під час розгляду справи.

Ухвалою суду від 02.10.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про відвід головуючого судді у справі.

Окрім того, у судовому засіданні 02.10.2020 року судом було розглянуто клопотання фізичних осіб щодо участі в засіданні як вільних слухачів у залі судового засіданні, в яких було відмовлено з огляду на об`єктивні обставини, що склалися через поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також зважаючи на забезпечення вільного доступу до засідань у даній справи шляхом їх он-лайн трансляції на офіційному каналі на Youtube «Судова влада України» та забезпечення таким чином вільної участі бажаючих у процесі.

Також стороною позивача під час судового засідання 02.10.2020 року було подано до суду клопотання про проведення судової комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи в справі, клопотання про проведення судової інженерно-екологічної експертизи. Окрім того, представником позивача було ще двічі заявлено про відвід головуючого судді Сасевича О.М. із тих же підстав (упередженість судді), які були мотивовані незгодою заявника з процесуальними рішеннями судді в даній справі.

Судом до таких клопотань і заяв сторони позивача, виходячи з обставин справи та положень процесуального закону, було застосовано норми ч.4 ст.36, абз.2 ч.2 ст.39, ч.3 ст.45 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом їх повернення та залишення без розгляду.

06.10.2020 року від позивача надійшла до суду заява про відвід головуючого судді Сасевича О.М. із підстав упередженості судді, яка на думку заявника проявилася в тому, друзями судді в соціальній мережі Facebook є ОСОБА_3 та Забарило Анатолій Юрійович, які обіймають посади начальника юридичного департаменту Львівської міської ради та секретаря Львівської міської ради, відповідно, а останній є членом Виконавчого комітету Львівської міської ради, а також брали участь у засіданні Виконавчого комітету Львівської міської ради, на якому було прийнято оспорюване рішення. Про це ОСОБА_1 , як він повідомляє в заяві, стало відомо 06.10.2020 року при огляді особистої сторінки ОСОБА_4 у соціальній мережі Facebook.

За доводами позивача зазначені обставини, тобто факт дружби судді з особами, які, на думку ОСОБА_1 , прямо зацікавлені в тому, щоби оспорюване рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради не було визнане протиправним і скасоване, може поставити під сумнів неупередженість головуючого судді Сасевича О.М. при розгляді адміністративної справи №1.380.2019.006194.

Відтак, позивач стверджує про суб`єктивне ставлення судді ОСОБА_4 до питань, що вирішуються в справі №1.380.2019.006194, та про наявність підстав для його відводу.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, а також укотре подану представником позивача заяву про відвід головуючого судді, зазначає наступне.

Чинним законодавством України кожному гарантується право на справедливий і безсторонній суд.

Відповідно до приписів ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Указаному кореспондують і положення Кодексу суддівської етики, затвердженому XI черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 року (ст.ст.1, 7, 10), положення Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року №2006/23 (п.п.2.1, 2.4, 5.2).

Також і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

У разі ж неможливості дотримання таких гарантій у конкретних випадках, суддя не повинен брати участі в розгляді справи. Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи, а також за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому, питання безсторонності та незалежності суду, його зв`язок із гарантіями за ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, знайшло своє неодноразове висвітлення у правозастосовній практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у рішенні у справі «Кііскінен проти Фінляндії» Європейський суд з прав людини наводить наступні стандарти.

По-перше, суд має бути суб`єктивно незалежним, тобто у жодного із членів трибуналу не має бути персональних упереджень або необ`єктивності. Персональна неупередженість презюмується, якщо немає доказів про протилежне. По-друге, трибунал має також бути неупередженим із об`єктивної точки зору, тобто ним мають надаватися достатні гарантії відсутності будь-яких обґрунтованих сумнівів у цьому відношенні.

Згідно із об`єктивним критерієм, особливо необхідно визначити, поза межами особистої поведінки суддів, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви у неупередженості суддів (рішення у справах «Клейн та інші проти Нідерландів», «Агрокомплекс проти України»).

Як зазначено стосовно об`єктивного критерію в рішенні в справі «Білуха проти України», при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відтак, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей п.1 ст.6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії» та інші наведені вище).

Тобто, у кожній окремій справі необхідно в тому числі й за об`єктивним критерієм з`ясовувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справах «Пуллар проти Сполученого Королівства», «Газета «Україна-центр» проти України»).

Таким чином, важливим питанням для реалізації механізму відводу судді є саме об`єктивне та обґрунтоване підтвердження прямої чи опосередкованої заінтересованості судді в результаті розгляду справи, а також наявність законних сумнів у неупередженості такого судді.

У зв`язку з чим, суд відзначає, що самі лише факти позначення певних осіб як «друзів» у соціальній мережі Facebook не є підставою для висновку про наявність між такими особами тісних відносин такого роду, які можуть впливати на варіанти їхньої (осіб) поведінки та зумовлювати ухвалення певних наперед визначених рішень.

Термін «друг» використовується в даній соціальній мережі для позначення людей, які згодні увійти в контакт і таким чином користуватися певними функціями мережі. При цьому, використання такого терміну («друг) не є прямим свідченням дружніх стосунків у традиційному сенсі цього слова. Використовуване поняття «друг», «дружба» в соціальній мережі Facebook не є безпосереднім наслідком міжособистісних стосунків між певними особами, їх інтенсивністю, ступенем тощо, позаяк, воно запроваджене саме соціальною мережею і є її функціоналом (наприклад, на позначення встановлення контакту між членами соціальної мережі нею може використовуватися інше слово замість «друг», однак, це не свідчитиме про трансформацію відносин між особами відповідно до буквального розуміння такого слова, оскільки, воно є лише певним маркером, запровадженим оператором мережі для зручності).

Суд підкреслює, що самої лише обставини існування контактів між різними людьми через соціальні мережі, а також надання їм цією соціальною мережею певних позначок чи маркерів («друг» або подібні), не достатньо для того, щоби встановити й стверджувати про конкретну ступінь дійсного зв`язку між особами та можливу упередженість, спричинену саме таким зв`язком.

Також слід узяти до уваги, що саме по собі користування суддею соціальними мережами, як одним із сучасних засобів комунікації, не є забороненим чи невиправданим й це допускається, зокрема ст.20 Кодексу суддівської етики, затвердженому XI черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 року.

Окрім того, й Радою суддів України оцінювалося аналогічне питання наприклад у посібнику «Особливості конфлікту інтересів у діяльності судді та рекомендації щодо його запобігання і врегулювання у типових ситуаціях». Так, у ньому зазначено, що ступінь близькості між «друзями» у соціальній мережі суттєво варіюється. Позначення людини як «друга» в Facebook не розрізняє близького друга та далекого знайомого. Оскільки «друг» в соціальній мережі не обов`язково є другом у традиційному значенні цього слова. Отже, лише факт того, що суддя є «другом» в Facebook з адвокатом сторони чи свідком, не більше, не є підставою для обґрунтованого побоювання, що суддя не може бути неупередженим або що суддя знаходиться під впливом Facebook «друга».

Окремо слід зазначити, що реєстрація у соціальній мережі Facebook і подальше користування нею не передбачають проведення ідентифікації її користувачів таким чином, який би усував сумнів у реальній особі користувача та власника профілю в мережі. Тобто існує можливість створення профілів осіб із вказанням будь-яких особових даних і проведення між ними комунікацій будь-якого змісту, що в той же час не може самостійно підтверджувати такі ж стосунки між відповідними особами в реальному житті.

Отже, аналізуючи наведену позивачем в заяві про відвід інформацію про наявність певних осіб у розділі «друзі» у профілі судді ОСОБА_4 у соціальній мережі Facebook в сукупності з вищевикладеним, суд приходить до обґрунтованого переконання про відсутніст обґрунтованих, об`єктивних і беззаперечних обставин, які би викликали сумнів у неупередженості судді та могли бути правомірною підставою для його відводу.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу головуючому судді Сасевичу О.М. у справі №1.380.2019.006194.

Згідно із ч.3, ч. 4 ст.40 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

У зв`язку із наведеним, в силу положень ч.4 ст.40 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про відвід судді підлягає переданню до відділу документального забезпечення та архіву Львівського окружного адміністративного суду, для визначення судді, в порядку встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

Керуючись ст.ст.36-41, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в :

Передати заяву позивача про відвід головуючого судді Сасевича О.М. до відділу документального забезпечення та архіву Львівського окружного адміністративного суду для реєстрації в автоматизованій системі документообігу з метою визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви про відвід.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя Сасевич О.М.