Справа № 200/382/19-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2020-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

09 жовтня 2020 р. Справа №200/382/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши у судовому засіданні в порядку письмового провадження заяву представника відповідачки про зміну способу та порядку виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року по справі за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

28.09.2020 року представником відповідачки надано до суду заяву про зміну способу та порядку виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року по справі за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи захворювання безстроково. ОСОБА_1 не працює, так як на її утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом з дитинства. ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності. На свого сина ОСОБА_1 отримує соціальну допомогу. Так як пенсію та соціальну допомогу ОСОБА_1 отримує через банківську установу, то стягнення заборгованості за рішенням суду здійснюється за рахунок як всієї пенсії ОСОБА_3 , так і за рахунок соціальної допомоги на дитину. Це призводить до того, що ОСОБА_1 та її малолітній син взагалі позбавлені засобів для існування. Представник відповідачки звертає увагу суду на те, що борг у ОСОБА_1 виник не внаслідок отримання доходу від підприємницької діяльності, а внаслідок анулювання банком боргу за іпотекою на житло.

З огляду на вищевикладене, заявник просить суд встановити наступний порядок виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року по справі № 200/382/19-а: шляхом стягнення з ОСОБА_1 в рахунок погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 94 937, 77 грн (дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот тридцять сім гривень сімдесят сім копійок), а також військового збору у розмірі 9 036, 26 грн (дев`ять тисяч тридцять шість гривень двадцять шість копійок) щомісячними платежами не більш як 20 відсотків розміру пенсії ОСОБА_1 .

Представники сторін та заявника у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв`язку з тим, що учасники справи на судове засідання не з`явились, суд розглядає справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши вказану заяву, а також матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

Рішенням від 04.04.2019 року Донецький окружний адміністративний суд задовольнив адміністративний позов Головного управління ДФС у Донецькій області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнув з ОСОБА_1 в рахунок погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 94 937, 77 грн (дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот тридцять сім гривень сімдесят сім копійок), а також військового збору у розмірі 9 036, 26 грн (дев`ять тисяч тридцять шість гривень двадцять шість копійок) (а.с.61-63).

На виконання рішення від 04.04.2019 року суд видав виконавчий лист по даній справі.

Згідно з відомостями з автоматизованої системи виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження, стягувачем за яким є Головне управління ДФС у Донецькій області (а.с.72).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи захворювання безстроково (а.с.70 зв.бік).

ОСОБА_1 не працює, що підтверджено копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , а також відомостями з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с.71, 85-90).

На утриманні у ОСОБА_1 перебуває малолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом з дитинства (а.с.70).

Відповідно до довідки про доходи, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності (а.с.83) та на свого сина ОСОБА_1 отримує соціальну допомогу.

Враховуючи важке матеріальне становище ОСОБА_1 , її представник Орєхов М.В. просив суд змінити спосіб та порядок виконання рішення суду.

Конституція України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Ці положення також відображені у статтях 1, 11 Закону України «Про судоустрій України», із уточненням по колу осіб, а саме: судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об`єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру. У справі «Горнсбі проти Греції» суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. Крім того, невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до приписів частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Як зміну способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Суд зазначає, що процесуальна можливість встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення не передбачає зміну судового рішення по суті, обрання нового способу захисту порушеного права, а полягає лише у вирішенні питання про вжиття нових заходів для належного виконання рішення та захисту порушеного права у визначений раніше спосіб.

У разі необхідності встановлення або зміни способу або порядку виконання слід враховувати, що для зміни способу або порядку виконання судового рішення повинні існувати обставини, що істотно ускладнюють належне виконання рішення або роблять його неможливим, а також на виконання вимог процесуального законодавства потрібно надати суду належні та допустимі докази на підтвердження вищевказаних обставин як підстави для задоволення судом відповідної заяви.

Суд звертає увагу, що поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого приписами чинного законодавства.

Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб. Така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 10.06.2019 року у справі № 350/426/16-ц, від 05.09.2018 року у справі № 2-749/11/2229.

Так, ключовим моментом для вирішення питання щодо зміни способу та порядку виконання рішення суду є саме встановлення обставин, що істотно ускладнюють належне виконання рішення або роблять його виконання неможливим.

В обґрунтування заяви представник відповідачки посилається на скрутне матеріальне становище ОСОБА_1 , яке виникло внаслідок повного стягнення її пенсії та соціальної допомоги її дитини.

Суд зазначає, що вичерпного та чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому питання матеріального становища особи має оціночний характер.

Суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, оскільки на національні суди покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість якої надано Верховною радою України та практику ЄСПЛ, як джерело права.

Так, оцінюючи фінансове становище особи, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26.07.2005 року, Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland». Від 25.07.2005 року).

Суд зазначає, що наразі пенсіонери є найбільш вразливою та соціально незахищеною верствою населення, а тому Держава має гарантувати та забезпечувати їхні права, свободи та інтереси.

ОСОБА_1 , є не лише пенсіонером за інвалідністю, а й матір`ю дитини-інваліда, який, в свою чергу, потребує особливого догляду та додаткового захисту.

Суд підкреслює, що повне стягнення пенсії заявниці та її дитини може привести до більш негативних наслідків, а саме до порушення належних умов для утримання та виховання дитини.

Крім того, суд зазначає, що відповідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

З огляду на встановлені судом обставини справи, а також враховуючи те, що рішення суду, яке має обов`язкову силу, має бути виконано, суд вважає обґрунтованою вимогу представника відповідачки щодо зміни способу та порядку виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року по справі за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

А тому суд вважає за необхідне визначити наступний порядок виконання рішення суду, а саме визначити стягнення з ОСОБА_1 в рахунок погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 94 937, 77 грн (дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот тридцять сім гривень сімдесят сім копійок), а також військового збору у розмірі 9 036, 26 грн (дев`ять тисяч тридцять шість гривень двадцять шість копійок) щомісячними платежами не більш як 20 відсотків розміру пенсії ОСОБА_1 .

Однак, суд зазначає, що відповідне рішення суду є зміною саме порядку виконання рішення суду, а не способу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 378 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідачки щодо зміни способу та порядку виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року по справі за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Змінити порядок виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року по справі № 200/382/19-а за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Встановити порядок виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року по справі № 200/382/19-а шляхом стягнення з ОСОБА_1 в рахунок погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 94 937, 77 грн (дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот тридцять сім гривень сімдесят сім копійок), а також військового збору у розмірі 9 036, 26 грн (дев`ять тисяч тридцять шість гривень двадцять шість копійок) щомісячними платежами не більш як 20 відсотків розміру пенсії ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складений та підписаний 09.10.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.А. Голуб