Справа № 480/3694/20
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 р. справа №480/3694/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соп`яненка О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що звернулася до відповідача з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. Наказом відповідач відмовив у наданні такого дозволу посилаючись на підстави, не передбачені нормами Земельного кодексу України, а саме: на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2019 по справі № 480/4000/19, виданий наказ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" від 04.02.2020 в якому зазначалось, що згідно наявної в Головному управлінні інформації вказана у викопіюванні земельна ділянка передана товариству "Енергетик" для ведення колективного садівництва відповідно до рішення Великобобрицької сільської ради Краснопільського району Сумської області від 09.04.1993, про що 12.02.1998 видано Державний акт на право постійного користування серії СМ №033 та яка є предметом спору у справі № 480/1827/19. Просить визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру від 02.04.2020 № 18-13595/16-20-СГ про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Великобобрицької сільської ради Краснопільського району Сумської області та зобов`язати надати такий дозвіл.

Відповідач подав відзив у якому проти позовних вимог заперечує. Зазначив, що згідно наявної в Головного управління інформації, земельна ділянка, яка планується до відведення ОСОБА_1 відповідно до рішення Великобобрицької сільської ради Краснопільського району від 09.04.1993 передана товариству "Енергетик" для ведення колективного садівництва, що підтверджується Державним актом на право постійного користування серії СМ № 033 від 12.02.1998. Посилається на те, що відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у користуванні юридичних осіб, передаються у власність чи користування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідач також не погоджується із вимогою про зобов`язання надати дозвіл, оскільки це є втручанням суду у дискреційні повноваження управління.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач 03.03.2020 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Сумській області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Великобобрицької сільської ради Краснопільського району Сумської області (а.с. 7).

Наказом від 02.04.2020 № 18-13595/16-20-СГ відповідач відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. В обґрунтування зазначеної відмови вказав, що згідно наявної в Головному управлінні інформації вказана у викопіюванні земельна ділянка передана товариству "Енергетик" для ведення колективного садівництва відповідно до рішення Великобобрицької сільської ради Краснопільського району Сумської області від 09.04.1993, про що 12.02.1998 видано Державний акт на право постійного користування серії СМ № 033 та яка є предметом спору у справі №480/1827/19 (а.с. 8).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд зазначає наступне.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто Земельним кодексом України передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

У спірному наказі від 02.04.2020 №18-13595/16-20-СГ, відповідач, відмовляючи в задоволенні вимог зазначив, що бажана для відведення земельна ділянка передана товариству "Енергетик-93" для ведення колективного садівництва відповідно до рішення Великобобрицької сільської ради Краснопільського району від 09.04.1993, про що 12.02.1998 видано Державний акт на право постійного користування серії СМ № 033 (а.с.8).

Суд зазначає, що вказана підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не передбачена статтею 118 Земельного кодексу України.

Крім того, згідно з відомостями із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Садівничий кооператив "Енергетик-93" припинено 12.09.2019 (а.с. 9-12).

Згідно з розпорядженням голови Краснопільської районної державної адміністрації №652 землі площею 36,7 га були вилучені у кооперативу "Енергетик-93" та переведені до земель запасу сільської ради (а.с.13).

Однак згідно з відомостями інформаційної довідки від 19.03.2020 № 1244/413-20 управління у Великописарівському та Краснопільському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області земля, за рахунок якої планується формування земельної ділянки не використовується; розташована за межами населеного пункту; раніше не була сформована та не відноситься до категорії тих, які неможливо передавати у приватну власність (а.с. 28).

Разом з тим суд зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку вказаного проекту, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 року у справі № 360/2334/17.

Наявність спору відносно земельної ділянки, щодо якої позивачем подано заяву, також не передбачено, як підстава для відмови у задоволенні заяви.

Суд також зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку вказаного проекту, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 року у справі № 360/2334/17.

З урахуванням викладеного, відповідач протиправно відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Великобобрицької сільської ради Краснопільського району Сумської області.

Зобов`язання судом відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у видачі дозволу, які передбачені законом, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки. А прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача видати дозвіл на розробку проекту землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у видачі дозволу, може бути необґрунтованим та призвести до видачі такого дозволу з порушенням закону.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання ГУ Держгеокадастру прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи. У цій справі з метою захисту порушеного права позивача ефективним та належним, за встановлених обставин, є такий спосіб захисту порушених прав, як зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Враховуючи викладене вище, суд задовольняє позовні вимоги в частині вимог про скасування наказу про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Зважаючи на те, що ГУ Держгеокадастру було прийнято рішення про відмову позивачу надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою без наведення (встановлення) вичерпних підстав для відмови, передбачених ст.118 Земельного кодексу України, а наведені в наказі підстави не знайшли свого підтвердження, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ Держгеокадастру повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Великобобрицької сільської ради Краснопільського району Сумської області.

На підставі ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1681,60грн., сплачений при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 02.04.2020 № 18-13595/16-20-СГ про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Великобобрицької сільської ради Краснопільського району Сумської області.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 25, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.03.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Великобобрицької сільської ради Краснопільського району Сумської області та за результатами її розгляду прийняти рішення у формі наказу з урахуванням правової оцінки спірних правовідносин, наданої судом.

У задоволенні інших вимог відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 25, ) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1681,60 грн., сплачений при зверненні до суду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко