Справа № 420/10295/20
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2020-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 жовтня 2020 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про забезпечення позову до подання позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича надійшла заява про забезпечення позову, у якій заявник просить:

- зупинити дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, прийняте за результатом розгляду подання Міністерства юстиції, сформованого внаслідок проведення позапланової перевірки на підставі скарги ОСОБА_1 від 17.07.2020, в частині застосування до приватного виконавця ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця;

- заборонити Міністерству юстиції України робити запис у Єдиному реєстрі приватних виконавців про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_2 на підставі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, прийняте за результатом розгляду подання Міністерства юстиції, сформованого внаслідок проведення позапланової перевірки на підставі скарги ОСОБА_1 від 17.07.2020.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що він вважає, що існує очевидність протиправності рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення діяльності строком на три місяці. У випадку введення в дію наказу про застосування до заявника дисциплінарного стягнення та внесення запису до Єдиного реєстру приватних виконавців, він буде очевидно протиправно позбавлений можливості здійснювати свою професійну діяльність. Також заявник зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову позбавить заявника ефективного відновлення прав у випадку задоволення позовних вимог, так як зупинення діяльності приватного виконавця до моменту вирішення справи судом потягне за собою невідворотні зміни у професійній діяльності приватного виконавця та спричинить додаткові збитки внаслідок неможливості здійснювати таку діяльність.

Розглянувши надану приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським Миколою Миколайовичем заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.168 КАС України, заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із ч.2 ст.151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідні підстави і необхідність забезпечення позову, згідно статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України, повинні бути зазначені та обґрунтовані у заяві про забезпечення позову.

Приймаючи рішення про забезпечення позову, суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.

При цьому, відповідно до абзацу 2 пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову, суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що зазначення заявника про очевидність протиправності оскаржуваних рішень відповідачів є його суб`єктивною оцінкою викладених обставин, а без надання офіційної правової оцінки в межах оскарження та без застосування принципів адміністративного судочинства, зокрема, таких як гласності і відкритості, змагальності тощо, враховуючи відсутність очевидних ознак протиправності рішення, суд фактично ухвалює рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову і є неприпустимим.

Саме по собі, подання позовної заяви, предметом якого є визнання рішень протиправними, не є беззаперечним доказом очевидної ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, посилання заявника на алгоритм дій майбутніх відповідачів відповідно до чинного законодавства не є доказом ускладнення виконання рішення суду та поновлення прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, заявник просить суд зупинити дію рішення, яке вважає очевидно протиправним, таким, що порушує його права, свободи та інтереси та тим рішенням, введення в дію якого, заявник буде позбавлений можливості ефективного відновлення своїх прав. Проте, не надає до суду копії цього рішення, в наслідок чого суд позбавлений можливості надати належну оцінку вказаним обставинам.

У зв`язку із зазначеним у суду відсутні беззаперечні підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

З огляду на зазначене, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.7, 150, 151, 154, 167, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.293, 295 КАС України.

Суддя П.П. Марин