Справа № 577/3277/20
Суддя: Потій Н. В.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 577/3277/20
Провадження № 2-а/577/24/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого-судді Потій Н.В., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Конотоп адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Сумській області в особі головного спеціаліста відділу контролю за використанням земель у Буринському, Конотопському, Кролевецькому, Путивльському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Можаєвої Тетяни Григорівни про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову відповідача від 13.08.20 №389/0145/По/08/01/-20 і закрити справу. В обґрунтування позову вказує, що 13.08.20 відповідачем була прийнята постанова за №389/0145/По/08/01/-20 про накладення на позивача як на директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРІВКА» адміністративного стягнення у розмірі 340,00 грн., передбаченого статтею 55 КУпАП. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 13.08.20 № 389-ДК/0145/П/07/01/-20, на підставі якого була прийнята оскаржувана постанова, відповідачем встановлено, що ТОВ «ЮРІВКА» використовує земельні ділянки сільськогосподарського призначення (види угідь - сіножаті) для вирощування товарної сільськогосподарської продукції з відхиленням від затверджених проектів землеустрою що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, чим, на думку відповідача, були порушені вимоги статей 25, 37 Закону України «Про охорону земель» та статті 20 Закону України «Про землеустрій». Однак, з цими висновками позивач не погоджується. Зазначає, що згідно статті 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Відповідно до статті 35 Закону України «Про охорону земель», власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку. Пунктами 4 та 5 статті 111 Земельного кодексу України, передбачено, що обмеження у використанні земель (крім обмежень, безпосередньо встановлених законом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами) підлягають державній реєстрації в Державному земельному кадастрі у порядку, встановленому законом, і є чинними з моменту державної реєстрації. Обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, є чинними з моменту набрання чинності нормативно-правовими актами, якими вони були встановлені. Відомості про обмеження у використанні земель зазначаються в проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, кадастрових планах земельних ділянок, іншій документації із землеустрою. Відомості про такі обмеження вносяться до Державного земельного кадастру. Згідно статті 37 Закону України «Про охорону земель», на землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність щодо: вирощування певних сільськогосподарських культур, застосування окремих технологій їх вирощування або проведення окремих агротехнічних операцій; розорювання сіножатей, пасовищ; використання деградованих, малопродуктивних, а також техногенно забруднених земельних ділянок; необгрунтованого інтенсивного використання земель. Однак, проектами землеустрою відповідних земельних ділянок, які надані в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮРІВКА» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (далі - технічна документація), на всій площі сіножатей типи обмежень, обтяжень (сервітутів) та строк їх дії - не встановлені. Це свідчить, що вирощування на наданих для товарного сільськогосподарського виробництва земельних ділянках товарної сільськогосподарської продукції, - не призводить до зміни їх цільового призначення. Земельна ділянка при цьому залишається земельною ділянкою сільськогосподарського призначення та такою, що використовується для товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того, відповідно до частини 3 статті 25 Закону України «Про охорону земель» власники землі та землекористувачі забезпечують виконання заходів з охорони земель та обмежень у використанні земель, передбачених документацією із землеустрою в галузі охорони земель. Таким чином, норми законів, які на думку відповідача було порушено при використанні зазначених вище земельних ділянок - є бланкетними, мають відсильний характер. До того ж ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в оскаржуваній постанові відповідач не вказує, які саме заходи з охорони земель та дотримання яких саме екологічних обмежень у використанні земель було порушено при обробітку земельних ділянок та яким проектом землеустрою такі обмеження встановлені.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 1 вересня 2020 року адміністративний позов було залишено без руху (а.с. 9).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 16 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового засідання на 25.09.2020 року (а.с. 17).

25 вересня 2020 у зв`язку з відсутністю відомостей про те, що сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, судове засідання відкладено до 13:00 год. 06 жовтня 2020 року.

У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим, присутність представника у судовому засіданні не забезпечив.

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неявку сторін, яких було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Таким чином, враховуючи наведені обставини, фіксування судового засідання по справі не здійснювалось.

05.10.2020 року через канцелярію суду надійшов відзив Головного управління Держгеокадастру в Сумській області. Дослідивши відзив на позовну заяву, суд встановив, що, вказаний документ не підписаний представником відповідача, що суперечить вимогам ч.10 ст.44 КАС України, якою визначено, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника). Суд зазначає, що відсутність підпису уповноваженої особи у відзиві на позовну заяву перешкоджає можливості надати оцінку вказаному процесуальному документу через відсутність підтвердження дійсного волевиявлення відповідача, що позбавляє цей документ будь-якої юридичної сили. Суд звертає увагу на те, що Кодексом адміністративного судочинства України не врегульовано питання щодо наслідків подання відповідачем відзиву на позовну заяву, не скріпленого власноручним підписом, внаслідок чого така законодавча прогалина має бути усунена шляхом застосування аналогії закону.

Крім того, суд приймає до уваги, що вимоги до оформлення письмових доказів, які подаються до суду, встановлено ст. 94 КАС України. Так, ч. 2 ст. 94 КАС України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно із ч. 4, 5 ст. 94 КАС України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року № 55. За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису. Висновок щодо обов`язку належного засвідчення копії документів узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 02.10.2018 в справі №2а-15994/12/2670.

Проте, копії документів, вказаних у додатку до відзиву на позовну заяву не засвідчені із урахуванням наведених правил. Таким чином, враховуючи вищевикладене, доводи викладені у відзиві не можуть бути взяті до уваги. Незасвідчені документи є недопустимими доказами і в силу вимог ч.2 ст.74 КАС України також не беруться судом до уваги.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 389-ДК/0145/П/07/01-20, складеного 13 серпня 2020 року головним спеціалістом-державним інспектором відділу контролю за використанням та охороною земель у Буринському, Конотопському, Кролевецькому, Путивльському районах Управління контролю за використанням та охороною земель Можаєвою Т.П., 31 липня 2020 року ТОВ «Юрівка» використовує земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:1188 площею 36,9604 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:1191 площею 9,6756 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення з площею 36,6904 га та площею 9,6756 га, види угідь - сіножаті використовуються для вирощування товарної сільськогосподарської продукції з відхиленням від затверджених у випадках визначених законом проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, чим порушені вимоги ст. ст. 25, 37 Закону України «Про охорону земель» та ст. 20 Закону України «Про землеустрій». Відповідальність за вчинене порушення передбачене частиною___статті 55 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пунктом і частини першої статті 211 Земельного кодексу. Відомості про особу яка вчинила правопорушення: ОСОБА_1 , директор ТОВ «Юрівка».

13 серпня 2020 року головним спеціалістом-державним інспектором відділу контролю за використанням та охороною земель у Буринському, Конотопському, Кролевецькому, Путивльському районах Управління контролю за використанням та охороною земель Можаєвою Т.П. винесено постанову № 389/0145/По/08/01-20 в якій зазначено, що директор ТОВ «Юрівка» ОСОБА_1 порушив вимоги ст. ст. ст. 25, 37 Закону України «Про охорону земель», а саме використання ТОВ «Юрівка» земельних ділянок державної власності площею 36,9604 га - сіножаті та площею 9,6756 га сіножаті, які розташовані за межами населеного пункту на території Карабутівської сільської ради Конотопського району з відхиленням від затвердженого в установленому порядку землеустрою, шляхом оброблення грунту. За вказаним фактом ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною __ статті 55 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн.

ОСОБА_1 не погодився із вказаною постановою і оскаржив її до суду.

ІV. Норми права.

Наведене свідчить про публічно-правовий спір з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 62 Конституції України обинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із змісту ст.8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, положення ст.62 цього Закону розповсюджуються і на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Стаття 55 КУпАП має назву « Порушення правил землеустрою» і складається з двох частин. Так, диспозиція ч.1 ст.55 КУпАП передбачає відповідальність за відхилення від затверджених в установленому порядку проектів землеустрою. Диспозиція ч.2 ст. 55 КУпАП передбачає відповідальність за використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без затверджених у випадках, визначених законом, проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються: відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються її права і обовязки, передбаченіст.268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Згідно ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

V. Оцінка суду.

Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Так, оскаржуваною постановою від 13.08.2020 року ОСОБА_1 було визнано винним за ст. 55 КУпАП (а.с. 15), проте не зазначено за якою саме частиною даної статті, в той час, як нею передбачена відповідальність за декілька різних складів адміністративних правопорушень. При цьому у мотивувальній частині постанови зазначено про використовування земельних ділянок з відхиленням від затвердженого в установленому порядку землеустрою даних земельних шляхом оброблення грунту, але не конкретизовано яким проектом землеустрою передбачено, що це є відхиленням. Таким чином, у зв`язку з не конкретизуванням складу адміністративного правопорушення, з огляду на приписи ст.62 Конституції, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із долученого до матеріалів справи протоколу вбачається, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності протокол не підписала та не надала будь-яких пояснень. В протоколі немає відмітки про те, що ОСОБА_1 повідомлено про час і місце розгляду адміністративної справи, та підпис позивача в протоколі взагалі відсутній (а.с.14). Таким чином, особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача, було порушено вимоги ст. 256 КУпАП України, зокрема не вручено сам протокол, не роз`яснено правопорушнику його права та позбавлено можливості надати свої пояснення чи заперечення.

Також судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення і оскаржувана постанова винесені в один день (а.с. 14-15). Як вбачається з матеріалів справи, позивач не був своєчасно сповіщений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, оскільки в протоколі відсутній підпис позивача про те, що він ознайомлений з місцем, датою та часом розгляду справи. На думку суду, така процедура розгляду (складення протоколів про адміністративне правопорушення та розгляд справи у цей же день) порушує принцип пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), що визначений ст. 2 КАС України. Так, позивач не міг належним чином підготуватися до розгляду справи про адміністративне правопорушення, так як одразу після складення протоколу розпочався розгляд справи про адміністративне правопорушення. Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 р. у справі №690/233/17.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем було допущено порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, внаслідок чого позивач був позбавлений права на ефективний захист, об`єктивне та повне з`ясування усіх обставин справи, що мають значення для прийняття рішення, надання відповідних доказів.

Враховуючи викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач у справі не довів належними і допустимими доказами обґрунтованість прийнятої ним постанови, тобто факту скоєння позивачем правопорушення, відповідальність за яке встановлена ст. 55 КУпАП, а також факту дотримання ним законодавчо встановленої процедури розгляду та вирішення справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 13-14, 72-77, 94, ч.9 ст. 205, 241, 246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Сумській області в особі головного спеціаліста відділу контролю за використанням земель у Буринському, Конотопському, Кролевецькому, Путивльському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Можаєвої Тетяни Григорівни про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 389/0145/По/08/01-20, винесену 13 серпня 2020 року головним спеціалістом відділу контролю за використанням земель у Буринському, Конотопському, Кролевецькому, Путивльському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Можаєвою Т.Г., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 55 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 340 грн. Справу про адміністративне правопорушення за ст. 55 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Апеляційна скарга на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення через Конотопський міськрайонний суд Сумської області.

Повне найменування сторін :

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , поштова адреса для листування: АДРЕСА_1 .)

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру в Сумській області (ідентифікаційний код 39765885, адреса: 40000, м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 25)

Повне рішення суду складено 06 жовтня 2020 року.

Суддя Потій Н. В.