Справа № 600/1007/20-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/1007/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, В.о. начальника Головного управління Держегеокадастру у Полтавській області Олійника В.В. про визнання протиправними бездіяльності та наказу, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернуся з позовом до суду, в якому просить:

- визнати протиправним наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (відповідач-1) №12976-СГ від 22.05.2020р. про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства;

- визнати протиправною бездіяльність в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Олійника В.В. (відповідач-2), яка полягає у незабезпеченні виконання Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області Конституції та законів України під час винесення наказу №12976-СГ від 22.05.2020р., що призвело до незаконної немотивованої відмови;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 04.05.2020р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він являється військовослужбовцем Державної прикордонної служби України та учасником бойових дій. У з метою реалізації свого права на земельну ділянку 04 травня 2020 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. До вказаного клопотання додано необхідні документи. Однак, зазначає, що наказом від 22.05.2020р. відповідач-1 відмовив йому у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою з підстав невідповідності поданого позивачем на розгляд клопотання вимогам частин шостої та сьомої статті 118 Земельного Кодексу України.

Позивач вважає таке рішення ГУ Держгеокадастру у Полтавській області протиправним, оскільки, зазначає, що Законом не передбачені обмеження щодо отримання земельної ділянки лише за місцем проживання чи реєстрації громадянина. Тому, на думку позивача, отримати земельну ділянку можна в будь-якій області України. При цьому вказує, що своє право безоплатної приватизації земельної ділянки за будь-яким цільовим призначенням він не реалізовував.

Позивач вказує, що подане ним клопотання відповідає усім вимогам частин шостої та сьомої статті 118 Земельного Кодексу України, до такого клопотання додано всі необхідні документи. На думку позивача, відмова викладена в оскаржуваному наказі є протиправною, оскільки прийнята з порушенням вимог частини сьомої статті 118 Земельного Кодексу України, оскільки є немотивованою.

Крім того, позивач вважає, що в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Олійник В.В., всупереч вимогам Положення про Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у незабезпеченні виконання Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області Конституції та законів України під час винесення оскаржуваного наказу, що призвело до незаконної немотивованої відмови.

Ухвалою суду від 23.07.2020р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (в письмовому провадженні). Вказаною ухвалою, серед іншого, відповідачам встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачами не надано відзиву на позовну заяву. У зв`язку з цим, суд, у відповідності до ч.6 ст.162 КАС України розглядає справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням, виданим Північним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України серії НОМЕР_1 від 22.03.2019р. (а.с.10).

Позивач 04.05.2020р. надіслав до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі у власність площею 2,00га, для ведення особистого селянського господарства на території Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області. До вказаного клопотання було додано: копію паспорту, ідентифікаційного коду, посвідчення учасника бойових дій, викопіювання з кадастрової карти з зазначенням місця розташування бажаної земельної ділянки (11-12).

Наказом від 22.05.2020р. №12976-СГ Головне Управління Держгеокадастру у Полтавській області відмовило ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з таких підстав: невідповідність поданого на розгляд клопотання вимогам частин шостої та сьомої статті 118 Земельного Кодексу України (а.с.13).

Позивач вважає відмову відповідача-1 протиправною, оскільки така, на його думку, є невмотивованою. Відтак позивач також вважає протиправною бездіяльність в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Полтавській області щодо не забезпечення прийняття вмотивованого рішення. У зв`язку із зазначеним позивач звернувся до суду з цим позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України.

За змістом ч.1 ст.116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 ст.116 ЗК України).

У відповідності до ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом "б" частини 1 статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 га.

За приписами частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

В силу частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу у відповідності до вказаної частини статті 118 ЗК України може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Зі змісту наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 22.05.2020 №12976-СР вбачається, що підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стала невідповідність поданого на розгляд клопотання вимогам частин 6 та 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Поряд із цим, відповідачем-1 не надано до суду відзиву на позов, у якій би останній аргументував підстави, за яких прийшов до такого висновку.

Однак, суд перевіряючи правомірність прийнятого відповідачем-1 рішення, виходить з того, що єдиною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Натомість, наведена у наказі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 22.05.2020 №12976-СР підстава відмови не передбачена статтею 118 Земельного кодексу України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відмова відповідача-1 не ґрунтується на вимогах закону. Відтак, наказ від 22.05.2020 №12976-СР є протиправним.

За змістом ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач у позові просить суд визнати протиправним наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 22.05.2020 №12976-СР, однак, на думку суду, для повного захисту порушеного права позивача, у зв`язку з протиправністю прийнятого щодо нього рішення, є скасування такого наказу. Отже, суд вважає, що наявні підстави для виходу за межі позовних вимог та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 22.05.2020 №12976-СР.

Враховуючи те, що рішення про відмову є протиправним, суд, виходячи з повноважень при вирішенні справи, закріплених в ст.245 КАС України, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, вважає за необхідне зобов`язати відповідача-1 повторно розглянути клопотання від 04.05.2020р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За таких обставин, позов в цій частині підлягає задоволенню.

З приводу визнання протиправною бездіяльності в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Олійника В.В., суд зазначає, що обставин, які б свідчили про таку бездіяльність судом не встановлено.

Питання, порушене позивачем у клопотанні розглянуте, у місячний строк, встановлений ЗК України, прийняте рішення.

Обґрунтованість та відповідність такого рішення вимогам чинного законодавства, в силу частин 10, 11 ст.118 ЗК України підлягає перевірці в судовому порядку.

Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення позову у цій частині.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем-1, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду правомірності прийнятого наказу №12976-СГ від 22.05.2020р., натомість позивачем доведено обґрунтованість його вимог в частині протиправності такого рішення. Водночас, судом не встановлено підстав для визнання протиправною бездіяльності в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Олійника В.В.

Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Суд не вирішує питання про судові витрати, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, що не суперечить ст.139 КАС України. Інших документальних підтверджень понесення сторонами судових витрат в ході судового розгляду матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №12976-СГ від 22.05.2020р. про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

3. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 04.05.2020р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

4. В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідачі - Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м.Полтава, 36039; )

В.о. начальника Головного управління Держегеокадастру у Полтавській області Олійник В.В. (вул. Уютна, 23, м.Полтава, 36039)

Суддя В.О. Кушнір