Справа № 160/10131/20
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Державного підприємства "Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),
26.08.2020 року Державне підприємство «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-847-25-У від 07.04.2020 року прийняту Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що не погоджується з винесеною вимогою, оскільки податковим органом не надіслано оскаржуваної вимоги підприємству. Документи, подані податковим органом та матеріали виконавчого провадження не містять інформації про направлення платнику вимоги від 07.04.2020 року внаслідок процедури оскарження. Докази, що вимога № Ю-847-25-У від 07.04.2020 року є узгодженою, та відповідно, набрала законної сили, відсутні. Зазначає, що наявність в інформаційній системі податкового органу суми зобов`язань не є доказом несплати заборгованості підприємства. Позивач вважає, що вимога № Ю-847-25-У від 07.04.2020 року не відповідає нормам чинного законодавства та підлягає скасуванню.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
21.09.2020 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що недоїмка виникла у позивача на підставі самостійно задекларованих сум ЄСВ. На рахунках позивача обліковувалась недоїмка безперервно з регулярним збільшенням загальної суми недоїмки. Підставами постійного збільшення недоїмки відповідно до ІКПП позивача стали несвоєчасні сплати розмірів самостійно задекларованих сум ЄСВ та зарахування поточних платежів на погашення недоїмки у порядку черговості. На підтвердження направлення позивачу вимоги відповідачем надано копію конверту з відміткою про повернення.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
У судове засідання, призначене на 22.09.2020 року, учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Частиною 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
22.09.2020 року судом ухвалено продовжувати розгляд справи в порядку письмового провадження.
У відповідності до вимог ст. ст. 205, 243 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Основний вид діяльності 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, 72.19 Дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук.
07.04.2020 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-847-25, якою повідомлено, що станом на 02.07.2020 року заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені Державного підприємства «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» складає 566573,46 грн.
Не погодившись з прийнятою вимогою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом №2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» (далі - Закон №2464), Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом МФУ від 20.04.2015 року №449 (далі Інструкція №449).
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Статтею 6 Закону №2464 визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Статтею 9 Закону №2464 визначено, що днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу 1 зарахування на рахунок органу доходів і зборів; у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Згідно з ч. 12 ст. 9 Закону №2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Відповідно до п. 6.8 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом МФУ від 20.04.2015 р. №449 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафі та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Позивач, відповідно до облікових даних контролюючого органу, перебуває на обліку у ГУ ДПС у Дніпропетровській області як платник податків.
В інтегрованій картці Державного підприємства «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» станом на 27.03.2020 року міститься сума недоїмки у розмірі 1512321,19 грн.
Представником відповідача надано суду копію вимоги від 07.04.2020 року №Ю-847-25, в якій зазначено, що станом на 31.03.2020 року у позивача наявна сума боргу з єдиного внеску у розмірі 1512321,19 грн.
Суд зазначає, що вказана сума відповідає даним інтегрованої картки платника податків, проте, не відповідає сумі, визначеній у вимозі, яка направлена на адресу органу Державної виконавчої служби.
Так, позивачем оскаржується вимога за такими ж реквізитами, якою повідомлено, що станом на 02.07.2020 року заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені Державного підприємства «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» складає 566573,46 грн.
Проте, відповідачем даних з інтегрованої картки платника податків станом на 02.07.2020 року на підтвердження визначеної суми, суду не надано.
Відтак, суд робить висновок про необґрунтованість відповідачем суми єдиного внеску, що зазначена у вимозі від 07.04.2020 року №Ю-847-25 на суму 566573,46 грн., яка оскаржується позивачем та яка пред`явлена до примусового виконання в рамках ВП №62565571.
Додатково суд звертає увагу на те, що 06.03.2020 року відповідачем прийнято вимогу №Ю-847-25, якою повідомлено, що станом на 29.02.2020 року у позивача наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 1490969,28 грн.
Отже, суд робить висновок, що оскаржувана вимога від 07.04.2020 року №Ю-847-25 на суму 566573,46 грн. є результатом розгляду скарги позивача.
Проте, суд також зазначає, що представником відповідача не надано суду жодних доказів на підтвердження зменшення в інтегрованій картці Державного підприємства «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» скасованих сум єдиного внеску, здійснення перерахунку, розрахунку остаточної суми єдиного внеску.
Таким чином, відповідачем жодними належними засобами доказування не підтверджено суми боргу, заявленої у спірній вимозі від 07.04.2020 року №Ю-847-25 на суму 566573,46 грн.
За змістом п. 3 р. VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
У випадках, передбачених абз. 3 та/або 4 цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у пп. 1, 2 п. 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у пп. 3, 4, 6 п. 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Згідно з п. 4 VI Інструкції №449, при формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога).
У третій частині літера «У» (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання: платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження; вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.
На підтвердження узгодження суми боргу, зазначеної у спірній вимозі від 07.04.2020 року, представником відповідача надано суду копію конверту про направлення позивачу оскаржуваної вимоги.
Згідно з п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Судом проаналізовані надані копії конверту про направлення рекомендованого повідомлення та встановлено, що зміст вказаних документів містить напис «ЄСВ-04.2020», жодної іншої інформації, з якої суд міг би встановити направлення саме оскаржуваної вимоги позивачу, вказані документи не містять.
Ані номеру вимоги, ані дати вимоги, вказане рекомендоване повідомлення не містить.
Відтак, доказів того, що вимога від 07.04.2020 року №Ю-847-25 на суму 566573,46 грн. є узгодженою, матеріали справи не містять.
Відповідно до ст. 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Подані відповідачем докази про надіслання позивачу вимоги є такими, що не підтверджують дійсність направлення.
Підсумовуючи викладене, судом встановлено, що відповідачем на підтвердження встановлених порушень порядку сплати єдиного соціального внеску надано єдиний належний доказ - відповідний витяг з ІКП позивача за 2020 рік, проте, остання операція датована 31.03.2020 року. Доказів наявності суми боргу позивача у розмірі 566573,46 грн. станом на 07.04.2020 року вказаний витяг з ІКП не містить.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд зазначає, що відповідач не виконав обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення. Жодним доказом не підтверджено наявність у позивача суми боргу з ЄСВ у розмірі 566573,46 грн. станом на 07.04.2020 року, як і не надано доказів належного узгодження оскаржуваної вимоги з метою можливості направлення її як виконавчого документу до примусового стягнення.
З урахуванням зазначеного, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства України, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Суд зазначає, що позивачу було відстрочено сплату судового збору.
Згідно з ч. 2 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.
Як передбачено ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-847-25-У від 07.04.2020 року, прийняту Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський