Справа № 200/6513/20-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 р. Справа№200/6513/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Аляб`єв І.Г., розглянувши у порядку письмового провадження (за правилами загального позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (, юридична адреса: 84313, Донецька обл., м. Краматорськ, бул. Машинобудівників, 16) про визнання протиправним та скасування наказу, та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (далі - Управління ДГК), в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 24 березня 2020 року №1845-СГ «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою наданні у власність земельної ділянки»;

-зобов`язати відповідача у передбачений Земельним кодексом України строк повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки (кадастровий номер: :06:000:0575) площею 2,00 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Шилівської сільської ради Добропільського району Донецької області, з урахуванням висновків суду, й видати за наслідками його розгляду наказ по суті порушеного у заяві питання у відповідності з вимогами статті 118 Земельного кодексу України.

Позов обґрунтований тим, що відмова Управління ДГК є необґрунтованою та такою, що не заснована на вимогах закону.

Відповідач надав до суду відзив на позов та просить у його задоволенні відмовити.

Посилається на те, що на виконання розпорядження Уряду здійснюється інвентаризація земель державної власності в межах об`єднаних територіальних громад, що підлягають передачу у комунальну власність. У зв`язку з цим передача такої земельної ділянки можлива лише з дозволу відповідної територіальної громади. Також вказують на невідповідність проекту землеустрою вимогам законодавства.

У відповіді на відзив позивач спростовує вказані твердження Управління ДГК та зазначає, що погодження територіальної громади жодним нормативним актом не вимагається.

Ухвалою суду від 13 липня 2020 року відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 28 липня 2020 року.

28 липня 2020 року підготовче засідання відкладено на 10 серпня 2020 року.

Ухвалою суду від 03 серпня 2020 року ухвалено судове засідання призначене на 10 серпня 2020 року проводити в режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою від 10 серпня 2020 року закрито підготовче засідання, розгляд справи по суті призначено на 25 серпня 2020 року.

Ухвалою суду від 10 серпня 2020 року ухвалено судове засідання призначене на 25 серпня 2020 року проводити в режимі відеоконференції.

До судового засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України ящо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв`язку з викладеним та на підставі наведеної статті суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши обставини справи та докази, що їх підтверджують, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_3 .

Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (), є суб`єктом владних повноважень та відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

07 червня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. (вхідний номер №М-3593/0/36-19).

Наказом Управління ДГК від 14 червня 2019 року № 2642-СГ позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що перебуває в запасі, на території Шилівської сільської ради Добропільського району Донецької області орієнтовним розміром 2.0 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Кадастровий номер: :06:000:0575.

Після усунення відповідних недоліків позивач повторно звернувся із заявою про затвердження проекту.

Наказом Управління ДГК від 20 грудня 2019 року № 6968 знову відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення відповідної ділянки.

Підставою для відмови вказано те, що проект землеустрою не відповідає вимогам щодо засвідчення його підписом сертифікованого інженера-землевпорядника, а назва проекту не відповідає вимогам наказу Управління ДГК від 14 червня 2019 року «про надання дозволу на розробку проекту землеустрою».

Наказом Управління ДГК від 24 березня 2020 року № 1845 позивачу знову відмовлено у затвердженні проекту землеустрою з вимогою привести кадастровий план земельної ділянки у відповідність до витягу Державного земельного кадастру (в частині коду КВЦПЗ) та отримання погодження Криворізької сільської об`єднаної територіальної громади.

Здійснивши оцінку обставин справи та надавши їм юридичної кваліфікації, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до частини шостої - сьомої статті 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За правилами частин восьмої - дев`ятої цієї ж статті проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Порядок затвердження документації із землеустрою унормований статтею 186 ЗК України.

Частиною шостою цієї статті передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною шостою статті 186-1 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Водночас, частинами першою-третьою цієї статті визначений перелік випадків, та органів, що здійснюють погодження виділення земельної ділянки.

Як вбачається зі змісту наведеної статті, у ній не міститься вимог щодо погодження проекту землеустрою спірної земельної ділянки державної власності територіальною громадою.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини сьомої статті 186-1 ЗК України органам при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Посилання Управління ДГК на розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» не можуть прийматися до уваги, оскільки відповідне розпорядження не містить відповідної вимоги щодо погодження проекту землеустрою.

Щодо посилання у оскаржуваному рішенні на невідповідність кадастрового плану Державному земельному кадастру в частині коду КВЦПЗ, суд зазначає наступне.

КВЦПЗ - це класифікація видів цільового призначення земель. Класифікація затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 23 липня 2010 року № 548.

Як вбачається із викопіювання з кадастрового плану, яке є частиною спірного проекту землеустрою, КВЦПЗ вказано як: існуючий: 16.00, проектний 10.03.

Згідно з наказом № 548 відповідні коди відповідають такому призначеню: 01.03 - для ведення особистого селянського господарства, 16.00 - землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам).

Вказані коди відповідають реальному призначенню відповідної земельної ділянки. За таких обставин зміст претензій Управління ДГК не вбачається зрозумілим.

У оскаржуваному рішенні суть такої претензії не конкретизована, а у відзиві на позов Управління ДГК взагалі не наводить пояснень з приводу невідповідності КЦПВЗ.

З викладеного суд приходить до висновку про порушення оскаржуваним рішенням вимог до його обґрунтованості.

Вирішуючи питання про спосіб захисту порушених прав позивача таким рішенням, суд виходить з наступного.

У постанові від 06 березня 2019 року (справа № 1640/2594/18) Верховний суд виклав наступну правову позицію: «Як зазначалось, згідно норм Земельного кодексу України єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Слід зазначити, що зобов`язання затвердити проект щодо відведення вказаної земельної ділянки є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Затвердження такого проекту без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи N R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Відповідно до пункту 4 частини першої 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені статтею 118 Земельного кодексу України, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області прийняти відповідне рішення, тобто рішення про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні».

За результатами розгляду цієї справи Верховний суд змінив судові рішення та зобов`язав відповідача затвердити проект землеустрою з урахуванням висновків, викладених у відповідному судовому рішенні.

Враховуючи наведену правову позицію, та вимоги частини п`ятої статті 242 КАС України про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, суд вбачає підстави для задоволення цього позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (, юридична адреса: 84313, Донецька обл., м. Краматорськ, бул. Машинобудівників, 16) про визнання протиправним та скасування наказу, та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (, юридична адреса: 84313, Донецька обл., м. Краматорськ, бул. Машинобудівників, 16) від 24 березня 2020 року «Про відмову у затверджені документації із землеустрою надані у власність земельної ділянки».

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (, юридична адреса: 84313, Донецька обл., м. Краматорськ, бул. Машинобудівників, 16) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 07 вересня 2019 року (вхідний номер №М-3593/0/36-19) щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з урахуванням висновків суду та видати за наслідками його розгляду наказ по суті порушеного у заяві питання у відповідності з вимогами статті 118 Земельного кодексу України.

Стягнути за рахунок Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (, юридична адреса: 84313, Донецька обл., м. Краматорськ, бул. Машинобудівників, 16) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення прийнятий в письмовому провадженні 06 жовтня 2020 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв