Справа № 561/751/20
Суддя: Дідик А. В.
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

смт Зарічне

08 жовтня 2020 року Справа № 561/751/20

Зарічненський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Дідика А. В.,

при секретарі Расевич Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 2 Зарічненського ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області Максимчука Валентина Анатолійовича та Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 Зарічненського відділення поліції Максимчука Валентина Анатолійовича та Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі по тексту відповідачі) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення.

У обґрунтування позовної заяви зазначив, що 10 вересня 2020 року поліцейський Максимчук В. А. виніс щодо нього постанову про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 042473 від 10 вересня 2020 року. (далі по тексту Постанова), якою притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП, та наклав адміністративне стягнення у вигляді 425,00 гривень штрафу.

Згідно Постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він 10 вересня 2020 року близько 15 год. 40 хв. в с. Серники по вул. Грушевського , керував трактором марки DFB 244 не маючи при собі посвідчення тракториста - машиніста відповідної категорії, крім того керував трактором без державного номерного знака, чим скоїв адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Не погоджуючись із такими діями та рішенням інспектора СРПП №2 Зарічненського ВП Вараського відділу поліції ГУНП в Рівненській області Максимчука В. А., позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в якому просив суд скасувати накладене на нього адміністративне стягнення, оскільки вказаних порушень не вчиняв.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, мотивовану тим, що він не знав про оскаржувану Постанову, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП, позивач дізнався від захисника 22 вересня 2020 року, уповноваженого ним для надання правничої допомоги, коли останній ознайомлювався з матеріалами справи № 561/715/20 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При вирішенні питання по поновлення строку звернення до суду необхідно зазначити наступне.

Строки звернення до суду визначені ст. 122 КАС України. Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У рішенні від 13 вересня 2006 року по справі №6-26370кс04 та постанові від 30 вересня 2015 по справі №21-2231а15 Верховний Суд України зазначив, що поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку. Суд повинен обґрунтувати свою позицію відповідними доводами, а не лише зазначити "визнати поважними причини пропуску процесуальних строків".

Відповідно, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

З урахуванням положень ст. ст. 122, 123 КАС України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду (чи відсутні були вагомі перешкоди, труднощі для реалізації цього права).

Рішенням Європейського Суду з прав людини по справі Іліан проти Туреччини встановлено, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У зв`язку з наведеним та враховуючи обставини справи, а саме, що позивач дізнався про існування постанови від захисника 22 вересня 2020 року, уповноваженого ним для надання правничої допомоги, коли останній ознайомлювався з матеріалами справи № 561/715/20 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП., в постанові немає відомостей про ознайомлення з нею позивача на час її складення, а також пройшов незначний проміжок часу до подання позовної заяви, суд вважає поважною причину пропуску строку на подання позову, таким чином строк на подання цього позову підлягає поновленню.

У позовній зазяві зазначено, що відповідачем також, були грубо порушені вимоги ст. ст. 278, 279 КУпАП. Відповідач порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, крім того будь-які докази вчинення адміністративного правопорушення у останнього при складенні постанови були відсутні. Отже, вважає, що дана постанова про адміністративне правопорушення була винесена з порушенням його прав та вимог чинного законодавства.

ОСОБА_2 вважає, що не порушував вимог Правил Дорожнього руху тому у його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП. Просить визнати протиправною та скасувати Постанову.

Позивач у судове засідання не з`явився. Представник позивача пода заяву вх. № 2731/20 від 08 жовтня 2020 року у якій вказав про повну підтримку заявлених вимог, просив розглядати справу за його відстуності та за відсутності позивача.

Відповідачі, належним чином повідомлені про дату час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились, відзиву на позовну заяву не подали.

На підставі повного всебічного об`єктивного з`ясування обставин справи, дослідивши письмові докази по справі суд дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі за текстом - ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно із п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема за ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так за ч. 1 ст. 126 КУпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката - "Зелена картка"). Відповідно до п. 2.1 «а» водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Так за ч. 6 ст. 121 КУпАП України передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Втім, в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні даних правопорушень, в тому числі не зазначено жодних відомостей про фіксування подій на нагрудну камеру поліцейського, а також, не визначено, яким чином відповідач дійшов висновку, що позивач не мав при собі посвідчення водія на право керування т/з відповідної категорії, та керував транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, а також відсутні відомості щодо порядку (черговості) дій поліцейського при складенні оскаржуваної постанови.

За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін диспозитивність та офіційного з`ясування всіх обставин у справі

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

В порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду належних та допустимих доказів у підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах справи відсутні матеріали фото- чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення, при цьому пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інспектором відібрані не були і його підпис у оскаржуваній постанові відсутній.

Позивачем до позовної заяви долучено копію посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 виданого 22 лютого 1993 року на ім`я ОСОБА_1 , та надає право керування транспортним засобом відповідної категорії. Вказаний доказ вважається судом належним.

З огляду на викладене, оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятої ним Постанови, суд вважає, що остання підлягає скасуванню, з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 , події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 77, 244-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 042473 від 10 вересня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській області 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. судового збору, сплаченого ним при поданні позовної заяви.

Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено об 11:45 год. 08 жовтня 2020 року.

Суддя А. В. Дідик