Справа № 260/612/19
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 260/612/19

адміністративне провадження № К/9901/36658/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді- доповідача - Калашнікової О.В.,

суддів: Білак М.В., Жука А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Закарпатської митниці ДФС на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року (суд у складі судді Маєцької Н.Д.), постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року (суд у складі: судді-доповідача - Качмара, суддів: Курильця А.Р., Мікули О.І.)

І. СУТЬ СПОРУ

1. У квітні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до Закарпатської митниці ДФС (далі - відповідач, Митниця), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 15 квітня 2019 року №300-о «Про звільнення ОСОБА_1 » (далі - Наказ №300-о);

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника митного посту - начальника відділу митного оформлення №2 митного посту «Вилок» Закарпатської області ДФС або на іншій рівнозначній посаді (за його згодою);

- стягнути з Митниці на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 17 квітня 2019 року по день поновлення на роботі.

1.1. В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначив про протиправність Наказу №300-о, оскільки відповідач не врахував його переважне право на залишення на роботі та не запропонував йому всі наявні вакантні посади.

II ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2. ОСОБА_1 працював в митних органах з грудня 2003 року.

3. З 16 квітня 2017 року позивач призначений на посаду заступника начальника митного посту - начальника відділу митного оформлення № 2 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС.

4. Наказом Закарпатської митниці ДФС від 24 квітня 2018 року № 245 "Про введення в дію Переліку змін № 1 до штатного розпису Закарпатської митниці ДФС на 2018 рік" введено в дію Перелік змін № 1 до штатного розпису Закарпатської митниці ДФС на 2018 рік та виведено посаду заступника начальника митного посту - начальника відділу митного оформлення № 2 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС.

5. У зв`язку із введенням в дію вищевказаного наказу Закарпатською митницею ДФС складено попередження про наступне вивільнення, яким повідомлено позивача про можливе наступне звільнення з посади (роботи) відповідно до пункту 1 статті 87 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу". У вказаному попередженні позивачу запропонована вакантна посада головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту "Мукачево" тимчасово на період відпустки для догляду за дитиною основного працівника.

6. Позивач відмовився письмово ознайомитися з попередженням про наступне вивільнене та про своє рішення щодо запропонованої посади не повідомив, що підтверджується актом про відмову в письмовому ознайомленні з попередженням про наступне вивільнення від 10 жовтня 2018 року.

7. У квітні 2019 року позивачу додатково запропонована вакантна посада в Закарпатській митниці ДФС: державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного посту "Залізничний" Закарпатської митниці ДФС, тимчасово на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника до фактичного її виходу з відпустки.

8. Позивач відмовився письмово ознайомитися з додатково запропонованою посадою та про своє рішення щодо погодження переведення або відмови від переведення на запропоновану посаду не повідомив, про що посадовими особами відповідача складено відповідний акт від 01 квітня 2019 року.

9. Наказом Закарпатської митниці ДФС від 15 квітня 2019 року № 300-о "Про звільнення ОСОБА_1 " позивача звільнено з посади заступника начальника митного посту - начальника відділу митного оформлення № 2 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС з 17 квітня 2019 року у зв`язку із скороченням штату державних службовців та відмовою продовжувати роботу на запропонованій посаді.

10. Не погоджуючись із звільненням, позивач звернувся до суду.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

11. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

11.1. Визнано протиправним та скасовано наказ Закарпатської митниці ДФС від 15 квітня 2019 року № 300-о "Про звільнення ОСОБА_1 ".

11.2. Поновлено позивача на посаді заступника начальника митного посту - начальника відділу митного оформлення № 2 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС або на іншій рівнозначній посаді (за його згодою) з 18 квітня 2019 року.

11.3. Стягнуто на користь ОСОБА_1 із Закарпатської митниці ДФС середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18 квітня 2019 року по 04 вересня 2019 року у розмірі 51935,66 грн. (п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот тридцять п`ять гривень шістдесят шість копійок), із утриманням податків й інших обов`язкових платежів.

11.4. Рішення в частині поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь заробітної плати за один місяць в розмірі 11059, 73 грн. грн. (одинадцять тисяч п`ятдесят дев`ять гривень сімдесят три копійки) підлягало до негайного виконання.

11.5. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

12. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив про порушення процедури звільнення позивача, оскільки не було здійснено порівняння працівників у порядку, передбаченому статтею 42 КЗпП України. Окрім того, відповідачем під час розгляду справи не надано доказів про те, що при скорочені штату були залишені працівники із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці ніж позивач.

13. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року рішення суду першої інстанції змінено, шляхом виключення із третього абзацу резолютивної частини цього рішення слова: «або на іншій рівнозначній посаді (за його згодою).».

13.1. В решті рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2019 року залишено без змін.

14. Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вказав, що задоволення позовної вимоги про поновлення позивача на посаді, шляхом поновлення на посаді або на іншій рівнозначній посаді (за його згодою) не відповідає вимогам, що наведені у нормі частини першої статті 235 КЗпП, так як нею не передбачено альтернативного варіанту щодо вибору посади, адже особа, що звільнена із порушенням вимог вищенаведених норм повинна бути поновлена на попередній посаді (роботі).

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ (ЗАПЕРЕЧЕННЯ)

15. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Митниця звернулась із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

16. В касаційній скарзі вказано, що при виданні оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_1 відповідачем дотримано норми статей 36, 40, 43-1, 44, 47, 49-2 КЗпП України, пункт 4 частини першої статті 83, пункт 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», а сам наказ видано в межах повноважень Закарпатської митниці ДФС.

17. Зазначено, що при звільненні позивача було вжито відповідні дії щодо продовження трудового договору, а саме - неодноразово пропонувались вакантні посади, однак позивач від них відмовився. При прийнятті оскаржуваного наказу про звільнення було враховано результати службової діяльності позивача, а саме: наявність чисельних дисциплінарних стягнень та заходів впливу, наявність досудового розслідування яке здійснювалось відносно позивача, та отриману інформацію щодо наявності в діях позивача порушень вимог антикорупційного законодавства.

18. Відповідач наголосив, що в подальшому вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03 вересня 2019 року у справі №299/1077/18, позивача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та господарських обов`язків на строк 3 роки з конфіскацією майна.

19. Позивачем подано відзив на касаційну скаргу Митниці, в якому він просив залишити оскаржувані судові рішення без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

20. Зазначив, із посиланням на постанови Верховного Суду від 13 червня 2018 рок у справі №820/11138/15, від 19 вересня 2018 року у справі №818/248/17, від 14 листопада 2018 року у справі №802/522/16-а, звільнення працівника з підстав вчинення ним кримінального правопорушення вважатиметься законним лише в разі встановлення такого факту судовим рішенням у кримінальній справі, яке набрало законної сили, яким визнано таку особу винним у вчиненні відповідного кримінального правопорушення. А тому, враховуючи відсутність на час звільнення позивача вироку суду, який набрав законної сили, яким визнано його винним у вчиненні кримінального правопорушення, звільнення останнього на підставі матеріалів незакінченого кримінального провадження є незаконним.

V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

21. Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22. Відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України; в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

23. Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

24. Згідно з частиною першою статті 42 КЗпП України встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

25. Відповідно до частини першої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

26. Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII; в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

27. Згідно з частинами другою, третьою статті 5 Закону №889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

28. За змістом пункту 3 частини першої статті 43 Закону №889-VIII підставою для зміни істотних умов державної служби є скорочення чисельності або штату працівників у зв`язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.

29. Приписами пункту 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

30. Відповідно до частини третьої статті 87 Закону №889-VIII процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.

Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення має право поворотного прийняття на службу за його заявою, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

31. 08 лютого 2020 року набув чинності Закон України від 15 січня 2020 року N 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон N 460-IX).

32. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону N 460-IX касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

33. Митницею подано касаційну скаргу у цій справі в грудні 2019 року.

34. Враховуючи дату подання касаційної скарги та вказані процесуальні норми, касаційний розгляд справи буде здійснюватися в порядку, що діяв до набрання чинності Законом N 460-IX.

35. Частинами першою-третьою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

36. Перегляд оскаржуваних судових рішень буде здійснюватися Верховним Судом в межах доводів та вимог касаційної скарги.

37. Предметом спору у справі, що розглядається є звільнення позивача з посади у зв`язку із скороченням штату державних службовців та відмовою продовжувати роботу на запропонованих посадах.

38. Судами встановлено, що посада, яку займав позивач, на виконання вимог наказу Митниці від 24 квітня 2018 року №245 «Про введення в дію Переліку змін №1 до штатного розпису Закарпатської митниці ДФС на 2018 рік» виведено зі штату Митниці.

39. Суди попередніх інстанцій, визнаючи протиправним Наказ №300-о, дійшли висновку, що відповідачем не було дотримано процедури звільнення ОСОБА_1 .

40. Колегія суддів Верховного Суду погоджується із вказаним висновком з огляду на наступне.

41. Приписами статті 49-2 КЗпП та статті 87 Закону №889-VIII передбачено, що звільнення, зокрема, у зв`язку із скороченням штату допускається лише у разі, якщо особу не може бути переведено на іншу посаду відповідно до її кваліфікації або якщо вона відмовляється від такого переведення.

42. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано дві посади, а саме:

-головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного посту «Мукачево» тимчасово на період відпустки для догляду за дитиною основного працівника;

-державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного посту «Залізничний», тимчасово на період відпустки основного працівника для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

43. Однак, під час розгляду справи встановлено, що станом на 10 жовтня 2018 року (день складення попередження про наступне вивільнення) в Закарпатській митниці ДФС були наявні й інші вакантні посади, зокрема:

- головного державного інспектора відділу митного оформлення № 5 митного поста "Тиса" Закарпатської митниці ДФС,

- державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного посту "Ужгород", головного державного інспектора митного поста "Хуст",

- головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту "Ужгород-центральний".

44. Крім того, станом на 01 квітня 2019 року (день, коли позивачу повторно запропоновано посаду) та 16 квітня 2019 року (день, що передував дню звільнення позивача) в Закарпатській митниці ДФС також були наявні вакантні посади.

45. Під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій відповідач не заперечував щодо наявності станом на дату попередження про звільнення та дату звільнення позивача вакантних посад, які б могли бути йому запропоновані.

46. Враховуючи вищенаведене, Верховний Суд погоджується із висновком судів попередніх інстанцій про те, що відповідач не виконав вимоги частини третьої статті 49-2 КЗпП України та статті 87 Закону №889-VIII, оскільки не запропонував позивачу всі наявні вакантні посади, на які останній міг претендувати з урахуванням його освіти, кваліфікації та досвіду.

47. Доводи Митниці, викладені в касаційній скарзі, щодо впливу на прийняття відповідачем наказу про звільнення наявності досудового розслідування стосовно позивача, оголошення йому підозри та в подальшому ухвалення вироку суду, є необґрунтованими, оскільки позивача звільнено не з підстав вчинення ним кримінального правопорушення, а внаслідок скорочення його посади.

48. Окрім того, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області у справі №299/1077/18, яким позивача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, ухвалено після винесення наказу про звільнення позивача.

49. Зважаючи на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

50. Колегія суддів наголошує, що до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

51. Інші доводи та аргументи відповідача, наведені ним у касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судами обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

52. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

53. Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що судами попередніх інстанцій не допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних рішень, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в цих рішеннях, тому касаційна скарга Митниці задоволенню не підлягає.

V. СУДОВІ ВИТРАТИ

54. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Закарпатської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у справі № 260/612/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді О.В. Калашнікова

М.В. Білак

А.В. Жук