Справа № 440/5332/20
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/5332/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про зняття (скасування) арешту з всього нерухомого майна, оголошення заборони на його відчуження та проведення будь-яких операцій, накладений згідно постанови старшого державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Лаврик О.П. від 27.08.2014, в рамках виконавчого провадження №44381148, відкритого на підставі виконавчого листа №816/743/14 від 11.07.2014, виданого Полтавським окружним адміністративним судом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку із поверненням виконавчого документу без виконання стягувачеві, виконавче провадження №44381148, відкрите на підставі виконавчого листа №816/743/14 від 11.07.2014, виданого Полтавським окружним адміністративним судом, вважається завершеним, однак відповідачем всупереч вимог законодавства не вчинено дій по зняттю арешту з всього нерухомого майна позивача.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

07.10.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на правомірність постанови від 27.08.2014 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Зазначав, що постанова від 27.08.2014 є законною та скасуванню не підлягає, можливе лише зняття судом арешту з майна, якщо суд прийде до висновку, що факти наведені в скарзі боржника є вагомими для зняття арешту.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представники сторін надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ знаходилося зведене виконавче провадження №41431272 про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувачів заборгованості в загальній сумі 2 767 719,66 грн, до якого приєднано виконавче провадження ВП №44381148 щодо виконання виконавчого листа №816/743/14, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 11.07.2014, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДПІ у м. Полтава боргу у сумі 2 572 468,40 грн.

У межах виконавчого провадження ВП №44381148 постановою старшого державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 27.08.2014 накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику.

На підставі постанови Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.08.2014 ВП №44381148 внесено відповідні записи про обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 26.12.2014 ВП №44381148 про повернення виконавчого документа стягувачеві, на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист №816/743/14, виданий Полтавським окружним адміністративним судом 11.07.2014, повернуто стягувачу.

22.05.2015 року позивач звернувся до Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ із заявою, у якій просив надати інформацію щодо наявності/відсутності відкритих виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 .

Листом Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 17.06.2015 №29343 повідомлено ОСОБА_1 про те, що на виконанні у Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ знаходилося зведене виконавче провадження №41431272 про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувачів заборгованості в загальній сумі 2 767 719,66 грн. Зведене виконавче провадження завершено 26.12.2014, керуючись п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості. Виконавчі документи повернуто стягувачам, з правом повторного пред`явлення. Станом на 17.06.2015 відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 у відділі не перебувають.

У 2017 році позивач звернувся до Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області із заявою щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 .

Листом Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області від 10.11.2017 №59862 повідомлено ОСОБА_1 про те, що станом на 10.11.2017 на виконанні у відділі відсутні виконавчі провадження щодо стягнення боргів з ОСОБА_1 . Також повідомлено, що в межах виконавчого провадження №44381148 по виконанню виконавчого листа №816/743/14, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 11.07.2014, на все майно боржника накладено арешт 27.08.2014. Виконавче провадження завершено відповідно до п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція). Зазначено, що відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» для вирішення питання про зняття арешту з майна ОСОБА_1 може звернутися до суду.

Листом Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 14.05.2020 №51957 ОСОБА_1 повідомлено про те, що виконавче провадження №44381148 по стягненню з ОСОБА_1 на користь з ДПІ у м.Полтава заборгованості в розмірі 2 572 468 грн. 40 коп., на підставі виконавчого листа № 816/743/14 від 11.07.2014, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 28.10.2015, державним виконавцем завершено згідно п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» з правом повторного пред`явлення в строк передбачений законом.

При примусовому виконанні вказаного виконавчого документа, постановою державного виконавця від 26.10.2015 накладено арешт на все рухоме та» нерухоме майно боржника, та внесені записи до відповідних Державних реєстрів прав на рухоме та нерухоме майно. Надати більш детальну інформацію про виконання даного виконавчого провадження є неможливим, в зв`язку із знищенням його за закінченням терміну зберігання. Станом на 14.05.2020 виконавчий документ стягувачем повторно на примусове виконання не пред`ялений.

Стосовно зняття арешту на майно, накладеного постановою державного виконавця від 26.10.2015, повідомлено, що у відповідності до ст. 59 Закону. України «Про виконавче провадження» є вичерпний порядок та підстави для даної дії, а станом на 14.05.2020 підстави, визначені даною статтею відсутні.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо не зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного згідно постанови Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 27.08.2014, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з відповідним позовом.

Надаючи оцінку позовним вимогам позивача, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-XIV (далі - Закон №606-XIV, у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин).

За змістом статті 30 Закону №606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - відповідно до статті 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - відповідно до статті 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, відповідно до статті 48 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону №606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частина п`ята цієї статті встановлює, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону

За правилами статті 49 Закону №606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

У випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Згідно частини першої статті 50 Закону №606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 50 Закону №606-XIV у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Пунктом 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року передбачено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Аналіз викладених норм свідчить, що наслідки завершення виконавчого провадження, у тому числі зняття арешту з майна боржника, можуть бути застосовані лише у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Таким чином, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає застосування наслідків завершення виконавчого провадження, встановлених частиною першою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 по справі №826/20120/14.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що відповідач не приймаючи постанови про зняття арешту, повертаючи виконавчий документ згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», діяв правомірно.

Разом з цим, як встановлено судом, виконавче провадження, на підставі якого накладено арешт на майно ОСОБА_1 завершено та знищено, оскільки строк зберігання завершився, що підтверджується листом Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 14.05.2020 №51957.

Частиною 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 ( в редакції чинній на час звернення позивача із заявою про зняття арешту з майна) визначено підстави, за яких державний виконавець знімає арешт з усього майна або його частини: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині 6 статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Цей перелік є вичерпним.

При цьому, частиною 3 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 передбачено, що у разі виявлення в діях державного виконавця порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом, начальник відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, виносить постанову про зняття арешту з майна.

В той же час, частиною 5 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 зазначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

За змістом частини 1 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016, якщо на майно особи накладено арешт, і воно належить їй на праві власності, то така особа може звернутися з позовом до суду про зняття арешту з майна. Після розгляду справи, у разі задоволення такого рішення державний виконавець повинен зняти з такого майна арешт не пізніше наступного для, коли йому стало відомо про такі обставини.

З матеріалів справи вбачається, що зведене виконавче провадження №41431272 та виконавче провадження №44381148, в межах якого Октябрським ВДВС Полтавського МУЮ було винесено постанову від 27.08.2014, якою було накладено арешт на майно ОСОБА_1 , завершені та знищені, що підтверджується листом Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 17.06.2015 №29343 та листом Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 14.05.2020 №51957.

Водночас, відомості про арешт майна позивача на підставі постанови від 27.08.2014 року, на даний час містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуженням об`єктів нерухомого майна. Відповідачем не надано доказів зняття арешту, накладеного на майно позивача.

Згідно з пунктом 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Відповідно до пункту 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт.

Таким чином, знищенню підлягають лише ті виконавчі провадження, які були завершені на момент їх включення в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення.

Відповідно до ч. 1 ст, 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Аналогічні положення містить Цивільний кодекс України

Так, відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, наявність арешту майна боржника, враховуючи відсутність законних підстав для обмеження права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, суперечить вимогам Конституції України. Закону України "Про виконавче провадження" та Цивільного кодексу України.

Виходячи з того, що виконавче провадження було завершено та знищено, відсутні докази, які давали б підстави для висновку про обґрунтованість існування арешту нерухомого майна, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача вчинити дії щодо зняття арешту нерухомого майна позивача накладеного на підставі постанови Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 27.08.2014.

Отже, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією № 1 від 25.09.2020.

Зважаючи на ухвалення рішення про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (пров. Стешенка, 6, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) зняти арешт з нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції від 27 серпня 2014 року ВП №44381148.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва