Справа № 140/9887/20
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року ЛуцькСправа № 140/9887/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Денисюка Р.С.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Волинський ОВК, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 14.02.2020 № 416 про відмову в наданні статусу ветерана війни та зобов`язання відповідача прийняти рішення щодо встановлення позивачу статусу ветерана війни та видати посвідчення ветерана війни, відповідно до діючого законодавства України.

В обґрунтування позову позивач вказав, що він є пенсіонером, ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 2. В період з 16.05.1987 по 04.07.1987 виконував бойові роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується архівною довідкою Міністерства оборони України від 25.05.2016. Оскільки він приймав участь у бойових роботах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, то вернувся із заявою до відповідача про встановлення йому статусу учасника війни або учасника бойових дій.

Листом № 416 від 14.02.2020 відповідач повідомив йому про відмову в надані вказаного статусу. Позивач вказує на незаконність вказаної відмови та те, що вона не відповідає вимогам Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З наведених підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

Ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі відповідач отримав 06.08.2020 про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, проте, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради (далі Управління, третя особа) у своєму пояснені на позовну заяву зазначило, що позивач звертався до них про видачу посвідчення учасника бойових дій, однак Управління не наділено повноваженнями щодо видачі таких посвідчень. Вказує на те, що статтею 9 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» визначено вичерпний перелік осіб, яким надається статус учасника бойових дій, до переліку яких позивач не входить. З врахуванням викладеного просить в позові відмовити.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській аварії, категорії 2 (а с.7).

Відповідно до записів військового квитка та архівної довідки позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 16.05.1987 по 04.07.1987 у складі військової частини №55064 (а.с. 8,9).

28.01.2020 позивач звернувся із заявою до відповідача про роз`яснення аспектів встановлення статусу учасника бойових дій.

Листом 14.02.2020 № 416 позивача повідомлено про відсутність правових підстав для надання йому учасника бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни чи учасника війни.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує такі нормативно-правові акти.

Преамбулою Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII) визначено, що він визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Статтею 4 вказаного Закону визначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно з статтею 5 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Як підставу для надання статусу ветерана війни позивач зазначає участь його в бойових роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1987 році в складі військової частини №55064.

Статтею 6 Закону № 3551-XII визначено вичерпний перелік осіб, які визнаються учасниками бойових дій, які органи надають вказаний статус та на підставі яких документів.

Виходячи із змісту вказаної норми Закону, участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не є підставою для надання статусу учасника бойових дій.

Як вбачається із статті 8 даного Закону учасниками війни визнаються військовослужбовці, які в період війни проходили військову службу у Збройних Силах колишнього СРСР, трудівники тилу, а також інші особи, передбачені цим Законом.

Перелік осіб, які належать до учасників війни визначено статтею 9 Закону.

Відповідно до статті 9 Закону № 3551-XII учасниками війни вважаються: військовослужбовці, які проходили військову службу у Збройних Силах, військах і органах Міністерства внутрішніх справ, Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР чи в арміях його союзників у період Другої світової війни або навчались у цей період у військових училищах, школах і на курсах; особи, які в період Другої світової війни працювали в тилу на підприємствах, в установах, організаціях, колгоспах, радгоспах, індивідуальних сільських господарствах, на спорудженні оборонних рубежів, заготівлі палива, продуктів, переганяли худобу, навчались у цей період в ремісничих, залізничних училищах, школах і училищах фабрично-заводського навчання та інших закладах професійно-технічної освіти, на курсах професійної підготовки або під час навчання в школах, вищих і середніх спеціальних навчальних закладах працювали в народному господарстві та на відбудові об`єктів господарського і культурного призначення; члени груп самозахисту об`єктових і аварійних команд місцевої протиповітряної оборони, народного ополчення, що діяли в період Другої світової війни; особи, які в період Другої світової війни перебували у складі армії та флоту як сини, вихованці полків та юнги до досягнення ними повноліття; працівники, які на контрактній основі направлялися на роботу в держави, де велися бойові дії (включаючи Республіку Афганістан у період з 1 грудня 1979 року по грудень 1989 року), і не входили до складу обмеженого контингенту радянських військ; дружини (чоловіки) військовослужбовців, які працювали за наймом в державах, зазначених у пункті 6 цієї статті, в період ведення бойових дій у них і не входили до складу обмеженого контингенту радянських військ; особи, які в період Другої світової війни відбували покарання в місцях позбавлення волі або перебували в засланні і реабілітовані відповідно до чинного законодавства України та колишнього СРСР; особи, які в період Другої світової війни добровільно подавали матеріальну, фінансову чи іншу допомогу військовим частинам, госпіталям, партизанським загонам, підпільним групам, іншим формуванням та окремим військовослужбовцям у їх боротьбі проти німецько-фашистських загарбників за умови незаперечного підтвердження цих фактів; особи, які після 9 вересня 1944 року були переселені на територію України з території інших країн; особи, які під час оборони міста Севастополя з 30 жовтня 1941 року по 4 липня 1942 року проживали на його території. Доказами перебування на території обложеного Севастополя можуть визнаватися посвідчення "Мешканець обложеного Севастополя 1941 - 1942 років" і "Юний захисник Севастополя 1941 - 1942 років", довідки, показання свідків та інші документи, які подаються до комісій, зазначених у абзаці третьому пункту 2 цієї статті; працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у порядку, встановленому законодавством, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у порядку, встановленому законодавством.

Суд зазначає, що вказаний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Для отримання вказаного статусу особи, які приймали участь у бойових роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не відносяться до учасників бойових дій, учасників війни, а тому у ОСОБА_1 відсутні правові підстави для його отримання.

Враховуючи зазначене у відповідача не було підстав відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» для прийняття рішення про надання статусу учасника бойових дій позивачу, а відтак його дії є правомірними, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Крім цього суд зазначає, що позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 14.02.2020 № 416 та зобов`язати відповідача вчинити певні дії.

Як вбачається, із матеріалів справи із заявою про надання статусу учасника бойових дій позивач звернувся до Волинського ОВК.

Наказом Міноборони від 30.09.2019 № 511, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.12.2019 за № 1209/34180, затверджено «Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та Інструкції про порядок видачі в Міністерстві оборони України посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків "Ветеран війни - учасник бойових дій" та листів талонів на право одержання проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 вказаного Наказу утворено комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій в Міністерстві оборони України, Генеральному штабі Збройних Сил України, Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, військовій частині НОМЕР_1 , командуваннях видів Збройних Сил України та оперативних командуваннях "Північ", "Південь", "Схід" та " ІНФОРМАЦІЯ_2 ".

Згідно з пунктом 3 даного Наказу правонаступниками комісій обласних та Київського міського військових комісаріатів є комісії: Міністерства оборони України - стосовно осіб, визначених пунктами 1 - 18 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; оперативних командувань "Північ", "Південь", "Схід" та "Захід" - стосовно осіб, визначених пунктом 19 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до вказаних норм, надання статусу учасника бойових дій не відноситься до компетенції Волинського ОВК.

До органів, визначених даним Наказом, із заявою про надання відповідного статусу позивач не звертався.

Позивач просить суд зобов`язати відповідача вчинити певні дії, а саме зобов`язати відповідача надати статус ветерана війни та видати посвідчення ветерана війни. Однак, суд зазначає, що виходячи із норм КАС України для того, щоб зобов`язати відповідача вчинити певні дії, стягнути відповідні кошти слід констатувати перед цим наявність в його діях, бездіяльності чи прийнятих рішеннях ознак протиправності, чого в даному випадку немає.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246, 255, 263, 291, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Р.С. Денисюк