Справа № 640/13786/20
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року м. Київ № 640/13786/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа, Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 (далі - третя особа та/або ОСОБА_2 ) та просить суд:

- визнати протиправними дії Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо винесення постанови про накладення штрафу від 10.06.2020 року у виконавчому провадженні №62234924 відносно боржника ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 1700, 00 грн;

- скасувати постанову про накладення штрафу від 10.06.2020 року у виконавчому провадженні №62234924 відносно боржника ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 1700,00 грн., як незаконну.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він не перешкоджає виконанню ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 22.04.2020 року №755/5133/20 та ніяким чином не здійснював супротив його виконанню. Позивач акцентував увагу суду на тому, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 сам не бажає спілкуватись зі свою матір`ю, що зафіксовано також в акті державного виконавця та підтверджено сторонами виконавчого провадження. На думку позивача, відповідачем при прийнятті спірного рішення не враховано всіх обставин, які зумовили не виконання рішення суду, з огляду на що остання є протиправною. Також, ОСОБА_1 вказує, що не отримував в порядку та спосіб встановлений законом постанову про відкриття виконавчого провадження.

Представником відповідача відзиву на позовну заяву не подано, заяв та клопотань до суду не надходило, причини не подання відзиву на позовну заяву суду не відомі, ухвалу суду від 08.07.2020 року по справі №640/13786/20 отримано 24.07.2020 року, що підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Третьою особою подано письмові пояснення, у яких остання наполягає на правомірності прийнятого відповідачем рішення та вказує, що позивач не виконує рішення суду, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебуває з матір`ю у період, встановлений таким рішенням.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом звертає увагу на наступне.

Заступником начальника відділу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кенюк Людмилою Василівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62234924 від 03.06.2020 року щодо примусового виконання ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 22.04.2020 року у справі №755/5133/20 щодо вжиття заходів забезпечення позову наступним чином:

- визначити місце та час спілкування малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 , до винесення судом рішення:

- щотижня у будні дні: з 10-00 кожної середи до 10-00 кожної суботи:

- щомісячно у вихідні дні: з 10-00 кожної першої суботи до 20-00 кожної першої неділі та з 10-00 кожної третьої суботи до 20-00 кожної третьої неділі та, коли випадає, з 0-00 кожної п`ятої суботи до 20-00 кожної п`ятої неділі;

- зобов`язати батька, ОСОБА_1 , передавати малолітню дитину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 матері, ОСОБА_2 , за місцем її проживання згідно визначеного часу спілкування.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем при виконанні ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 22.04.2020 року у справі №755/5133/20 здійснено вихід за місцем проживання боржника (позивача), а саме: АДРЕСА_1 о 10:00 год. у присутності адвокатів стягувача та боржника з метою перевірки виконання рішення, за наслідком якого встановлено невиконання рішення суду боржником. Дитина вийшла до дверей та повернулась з криком, не бажаючись спілкуватись. Про вказані обставини відповідачем складено акт державного виконавця від 10.06.2020 року, який підписаний як боржником так і стягувачем.

В ході здійснення вказаних дій боржником (позивачем) надано письмові пояснення, у яких зазначено, що на дитину вчиняється психологічний тиск і на його думку, спробувати виконання рішення суду слід в наступну середу, коли ситуація стабілізується.

Надалі, 10.06.2020 року заступником начальника відділу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кенюк Людмилою Василівною винесено постанову про накладення штрафу ВП №62234924, якою встановлено, що державним виконавцем здійснено перевірку виконання боржником рішення суду та згідно акту державного виконавця від 10.06.2020 року встановлено, що рішення боржником не виконано, з огляду на що керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» постановлено за невиконання рішення суду накласти на боржника ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 1700,00 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення).

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із статтею 2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У відповідності до частини 1 статті 11 Закону №1404-VIII учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 512 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом (ч. 2 ст. 11 Закону №1404-VIII).

Положеннями частин 1 та 2 статті 12 Закону №1404-VIII визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом і під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (п. 1 ч. 3 ст. 18 закону №1404-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону №1404-VIII).

Згідно із частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, державним виконавцем проведено перевірку виконання боржником (позивачем) ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 22.04.2020 року у справі №755/5133/20 та не встановлено обставин його виконання.

У відповідності до положень статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Варто відмітити, що виконавче провадження, в рамках якого відповідачем прийнято оскаржувану постанову стосується ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 22.04.2020 року у справі №755/5133/20 щодо вжиття заходів забезпечення позову. Вказаним рішенням покладено обов`язок на позивача щодо передачі малолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 матері, ОСОБА_2 , за місцем її проживання згідно визначеного часу спілкування.

Таким чином, виконання даного рішення суду полягає в здійсненні боржником (позивачем) дій щодо передачі малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 матері, ОСОБА_2 , за місцем її проживання згідно визначеного часу спілкування.

Суд звертає увагу, що матеріалами справи не підтверджено факт виконання позивачем рішення суду, акт державного виконавця складений за місцем проживання позивача, що свідчить про не вчинення ним дій щодо передачі малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 матері, ОСОБА_2 , за місцем її проживання згідно визначеного часу спілкування.

Ключовим аспектом виконання рішення, а саме ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 22.04.2020 року у справі №755/5133/20 полягає у передачі дитини матері за місцем її реєстрації. Обставини того, що позивачем здійснювались дії щодо передачі малолітньої дитини матері за місцем її реєстрації матеріли адміністративної справи не містять. Станом час виникнення у позивача обов`язку щодо передачі малолітньої дитини за рішенням суду, остання перебувала за місцем проживання ОСОБА_1 , що, в свою чергу, достеменно свідчить про нездійснення ним дій з метою виконання такого рішення суду. Таким чином стверджувати, що позивач намагався виконати рішення суду не вбачається за можливе.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги те, що позивачем не виконано ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 22.04.2020 року у справі №755/5133/20, суд вважає, що постанова про накладення штрафу від 10.06.2020 року у виконавчому провадженні №62234924 відносно боржника ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 1700,00 грн. відповідає критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, а дії державного виконавця щодо її винесення є правомірними.

Разом з цим, доводи позивача в частині здійснення психологічного та іншого насильства над малолітньою дитиною, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернення його до відповідних служб не оцінюється судом, адже вказане не стосується предмету спору та не є компетенцією адміністративних судів.

При цьому, твердження позивача про поважність неможливості виконання рішення суду, з огляду на психоемоційний стан дитини, а саме відсутність її бажання спілкуватись, що на думку останнього підтвердженого актом державного виконавця, не можуть бути покладені в основу рішення про задоволення позовних вимог. Також, суд не бере до уваги посилання позивача на порушення порядку та строків надіслання державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, адже вказана постанова не є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Окрім цього, судом при вирішенні спору враховано ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 02.09.2020 року у справі №755/11217/20, проте станом на час вирішення даного спору по суті відсутні відомості щодо набрання нею законної сили.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оскільки адміністративний позов не підлягає до задоволення, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого ним судового збору та витрат понесених на правничу допомогу.

Керуючись статтями 2, 72, 73, 77, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (02000, м. Київ. вул. Євгена Сверстюка, б. 15, ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_5 ; місце проживання: АДРЕСА_6 ; адреса для листування: 01024, м. Київ, вул. Круглоуніверситетська, б. 2/1, офіс 1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева