Справа № 308/14538/19
Суддя: Лемак О. В.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Лемак О.В.,

за участю секретаря судового засідання Сухан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2, роти №1 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції Орсаг О.Р. про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського взводу №2, роти №1 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції Орсаг О.Р. про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовну заяву позивач мотивує тим, що 12 грудня 2019 року, близько 10:00 год., він - ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2170, д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вулиць Підгірна та Берчені, на світлофорі повернув праворуч, на вулицю Берчені, після чого, рухаючись по головній дорозі, з вулиці Берчені він повернув ліворуч на вулицю Фединця у напрямку магазина «Vodafone». Рухаючись з перехрестя вулиці Берчені та Фединця по вулиці Фединця, він шукав місце для парковки автомобіля, у попутному напрямку його руху, по правій стороні вулиці він побачив наявні дорожні знаки 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», тому, з метою паркування свого авто, переконавшись у відсутності дорожньої розмітки «суцільна лінія», він повернув вліво та припаркувався на протилежному боці дороги, що не заборонено правилами дорожнього руху. За кілька хвилин після зупинки, коли він намагався виїхати з місця паркування, до нього підійшов невідомий чоловік, одягнутий у форму співробітника поліції, який нерозбірливо назвався та склав стосовно нього оскаржувану постанову, з чим він був не згоден, оспоривши під час складання оскаржуваної постанови факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Дії відповідача вважає протиправними, а постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Зазначає, що проігнорувавши його бажання надати письмове пояснення з приводу його незгоди із правомірністю притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке він не вчиняв, ОСОБА_2 відмовився відібрати від нього пояснення, не дивлячись на те, що факт вчинення правопорушення не був зафіксований у режимі фотозйомки (відеозапису), як того вимагає положення статті 258 КУпАП, одразу склав відповідну постанову, заявивши йому, щоб він оскаржував таку в суді, чим порушив вимоги ч. 5 ст. 258 КУпАП, а також не надав можливості йому скористатися правовою допомогою, надавати пояснення, заявляти клопотання та реалізувати інші його права, передбачені статтею 268 КУпАП.

Стверджує, що в обґрунтуванні законності свого рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності та доведенні факту наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, поліцейський обмежився словами «он там є знак» та «там також є знак», показавши при цьому пальцем у напрямку знаків, розміщених вздовж лівої частини вулиці Фединця, котрі в процесі руху його транспортного засобу, у напрямку від перехрестя вулиць Берчені та Фединця, він, як водій, не мав змоги побачити, який саме знак був по лівій стороні дороги, оскільки усі дорожні знаки, встановлені в напрямку зустрічного руху відносно нього, не були дубльовані, як того вимагає дорожня обстановка, а відповідно розміщені до нього тильною стороною, що в свою чергу повністю унеможливлювало їх ідентифікацію під час руху.

Також вказує, що поліцейський не з`ясував куди і звідки рухався позивач на автомобілі до моменту його повної зупинки, яким чином організовано дорожній рух на даній ділянці дороги, розташування усіх дорожніх знаків, у тому числі і того, вимоги якого на думку відповідача він порушив та чи взагалі мав місце факт порушення позивачем ПДР.

Стверджує, що відповідач проігнорував надані ним усні пояснення, не взявши їх до уваги, не дослідив в повній мірі, об`єктивно та всебічно всіх обставин справи, чим обмежив його у його конституційних правах та проявив упередженість при прийнятті кінцевого рішення, вираженого у формі оскаржуваної постанови. Разом з тим, останній залишив поза увагою всі істотні обставини, які мали вирішальне значення для правильного вирішення питання щодо наявності законних підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. ОСОБА_2 не забезпечив дотримання його прав, як особи котра притягається до адміністративної відповідальності та не реалізував вимоги ст. 245 КУпАП.

Вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП018 № 599501 від 12.12.2019, не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, оскільки в останній відповідачем не зазначено докази, на яких грунтується його рішення про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не зазначено підстав відхилення доказів його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, які він спробував надати посадовій особі - відповідачу, крім цього останнім не зазначено технічний пристрій, яким здійснено фото- та відео- фіксацію факту вчинення ним відповідного адміністративного правопорушення, а відтак будь-який відеозапис чи фото, подане відповідачем на підтвердження факту порушення ним правил дорожнього руху не може вважатися належним доказом, так як оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить жодних посилань на технічний засіб, за допомогою якого поліцейським здійснено відповідну відео- чи фото- фіксацію.

На підставі вищенаведеного просить суд:

1. Визнати дії поліцейського взводу 2, роти 1 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції Орсаг О.Р. щодо складання постанови серії ДП018 № 599501 від 12.12.2019 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень по справі про адміністративне, правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КупАП, незаконними.

2. Визнати постанову серії ДПОІ8 №599501 від 12.12.2019 про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити».

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копію даної ухвали надіслано сторонам та запропоновано відповідачеві надати суду відзив на позовну заяву та копію відзиву одночасно надіслати позивачеві.

Позивач у дане судове засідання не з`явився, при цьому 22.09.2020 року подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі. В заяві зазначив, що заявлений позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач у дане судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судової повістки про виклик рекомендованим поштовим відправленням, відзив на позовну заяву відповідач не подав та клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з постановою поліцейського взводу № 2 роти № 1 УПП в Закарпатській області Оргсаг О.Р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 599501 від 12.12.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом в суд.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач стверджує, що 12 грудня 2019 року, близько 10:00 год., він - ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2170, д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вулиць Підгірна та Берчені, на світлофорі повернув праворуч, на вулицю Берчені, після чого, рухаючись по головній дорозі, з вулиці Берчені він повернув ліворуч на вулицю Фединця у напрямку магазина «Vodafone». Рухаючись з перехрестя вулиці Берчені та Фединця по вулиці Фединця, він шукав місце для парковки автомобіля, у попутному напрямку його руху, по правій стороні вулиці, він побачив наявні дорожні знаки 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», тому з метою паркування свого авто, переконавшись у відсутності дорожньої розмітки «суцільна лінія», він повернув вліво та припаркувався на протилежному боці дороги, що не заборонено правилами дорожнього руху.

Окрім того позивач у позовній заяві вказує, що в обгрунтування законності свого рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності та доведенні факту наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, поліцейський, показав пальцем у напрямку розміщених вздовж лівої частини вулиці Фединця знаків, котрі в процесі руху його транспортного засобу, у напрямку від перехрестя вулиць Берчені та Фединця, він як водій не мав змоги побачити, оскільки усі дорожні знаки, встановлені в напрямку зустрічного руху відносно нього, не були дубльовані, як того вимагає дорожня обстановка, а відповідно розміщені до нього тильною стороною, що в свою чергу повністю унеможливлювало їх ідентифікацію під час руху.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Як роз`яснено у п. 24постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип з`ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Суд констатує, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем не надано. Зокрема, не надано жодних доказів фото - чи відеофіксації наявності обставин порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху 12.12.2019 року та його тверджень не спростовано.

Відповідачем до суду відзив на позов не подано, а також не подано доказів, які б підтверджували вчинення правопорушення позивачем та доказів, якими останнє зафіксовано.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, враховуючи викладене та беручи до уваги вищенаведені норми, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та скасувати постанову серії ДПО18 № 599501 від 12.12.2019 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Щодо визнання дій поліцейського незаконними та визнання постанови протиправною, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що згідно з положеннями ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний не наділений повноваженнями визнавати дії поліцейського, або ж саму постанову, протиправною.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 90, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву - задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського взводу № 2 роти № 1 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Орсаг О.Р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 599501 від 12.12.2019 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 грн., а провадження у справі закрити.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: поліцейський взводу № 2 роти № 1 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Орсаг О.Р., місцезнаходження: вул. О. Кошового, 2, м. Ужгород, Закарпатська область.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Дата складення повного рішення суду 22.09.2020 року.

Головуюча О.В. Лемак