Справа № 489/1912/20
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 р.м.ОдесаСправа № 489/1912/20
Головуючий в 1 інстанції: Рум`янцева Н.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д..

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря судового засідання Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності серії ДП18 № 056532 від 06 квітня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд скасувати постанову серії ДП18 № 056532 від 06 квітня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 06 квітня 2020 року, він, працюючи в пішому патрулі управління патрульної поліції в Миколаївській області, після завершення патрулювання разом з напарником йшов на перезміну в бік Управління патрульної поліції. Проходячи по вул. Космонавтів, 57-а, до нього під`їхали працівники патрульної поліції та почали стверджувати, що він нібито керував транспортним засобом КІА, який був припаркований поруч без номерних знаків, та почав вимагати у нього реєстраційний документ на вказаний автомобіль. Через деякий час до них під`їхав лейтенант поліції ОСОБА_2 та почав вимагати ті ж самі документи. На неодноразові твердження позивача про те, що він не керував вказаним автомобілем ОСОБА_2 не реагував та повідомив, що буде складати постанову. Оскаржувана постанова, зокрема, не містить зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Крім того, посвідчення водія на вимогу поліцейського позивач пред`явив.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 серпня 2020 року задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 .

Скасована постанова про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 № 056532 від 06 квітня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрите.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив про ненадання судом першої інстанції оцінки рапорту командира батальйону № 4 Гокка А.О., відповідно до якого, окрім інших наявних в матеріалах справи доказів, позивач був зупинений під час керування транспортним засобом, який перебував у розшуку. Оскільки позивач є працівником патрульної поліції на місце були викликані співробітники відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Миколаївській області ДПП. Також апелянт посилається на відеозапис, на якому позивач знімає з транспортного засобу державні номерні знаки та кладе їх до салону свого автомобіля. Також апелянт зазначає про відеозапис на якому позивач відмовився пред`явити співробітнику ВМАЗ УПП в Миколаївській області ДПП реєстраційний документ на транспортний засіб.

ОСОБА_1 своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, у зв`язку з чим відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, справа розглянута апеляційним судом у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що відповідно до оскаржуваної постанови (а.с. 8, 21) 06 квітня 2020 року о 13 год. 20 хв. в м. Миколаєві по вул. Космонавтів, біля будинку № 57-а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Кіа Magentis, державний номерний знак НОМЕР_1 та не пред`явив і не мав при собі реєстраційного документу на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 а) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За таких обставин 06 квітня 2020 року постановою інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області, позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що представник відповідача не надав доказів, на підтвердження того, що саме позивач керував транспортним засобом Кіа Magentis, державний номерний знак НОМЕР_1 та що даний автомобіль належить позивачу на праві власності.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Пунктом 2.1 ПДРпередбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.2.4 а) ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також окрім іншого пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п.2.1 а) б) Розділу 2 Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, окрім іншого, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон).

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП України, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних до нього причин.

Так, на підтвердження правомірності оскарженої постанови апелянт надав до суду першої інстанції відеозапис з місця події.

Апеляційний суд, перевіривши надані відеозаписи, погоджується із встановленими судом першої інстанції фактами а саме:

- на відеозаписі зафіксовано, як позивач знімає з автомобіля Кіа Magentis державні номерні знаки з фрагментом номеру " НОМЕР_2 " та кладе їх до салону автомобіля;

- на відеозаписі , зафіксовано як старший інспектор ВМАЗ УПП в Миколаївській області ознайомлює позивача з правами особи, яку притягують до адміністративної відповідальності та складає постанову. Позивач, на вимогу старшого інспектора відповідно до п. 2.1 ПДР України пред`явив посвідчення водія;

- на відеозаписі , зафіксовано як старший інспектор ВМАЗ УПП в Миколаївській області повідомляє про причину зупинки автомобіля командиром батальйону № 4 УПП в Миколаївській області старшим лейтенантом Гокком А.О., ознайомлює позивача з письмовою заявою громадянина, яка стала підставою розшуку автомобіля Кіа Magentis, державний номерний знак НОМЕР_1 та ознайомлює з письмовим рапортом командира батальйону, в якому зазначений детальний опис подій, які відбувалися до приїзду працівників ВМАЗ УПП в Миколаївській області. Позивачу повідомлено, що за вчинене правопорушення ПДР України відносно нього буде винесена постанова за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

- на відеозаписі , зокрема, зафіксовано, що позивач повідомив, що припаркований автомобіль Кіа Magentis, без номерних знаків, не є його власністю та він ним ніколи не керував.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до наданих до суду першої інстанції відеозаписів, відеозйомка розпочата з моменту зняття позивачем державних номерних знаків, продовжується із з`ясування особи позивача поліцейським та з`ясування чи він керував транспортним засобом, в продовження розмови поліцейський від позивача вимагав пред`явити документи на автомобіль, та документи, що посвідчують особу, зазначаючи про знаходження автомобіля Kia Magentis державний номерний знак НОМЕР_1 в арешті.

Апеляційний суд, як і суд першої інстанції, зазначає, що надані апелянтом відеозаписи не містять доказів того, що саме позивач керував транспортним засобом, як і не містять фіксації того, що поліцейськими зупинений автомобіль під керуванням саме позивача.

Також на відеозаписах відсутні моменти, що стосуються будь-якого руху транспортного засобу, лише наявна зйомка обставин з`ясування особи позивача та належності йому автомобіля який був припаркований біля тротуару.

Апелянт в апеляційній скарзі, як і в суді першої інстанції, також послався на рапорт командира батальйону № 4 Гокка А.О., який, на думку відповідача, є письмовим поясненням посадової особи безпосередньо керівництву стосовно обставин справи та несе в собі офіційний, доповідний характер.

Апеляційний суд зазначає про безпідставність таких доводів та правильність їх відхилення судом першої інстанції, оскільки порушення Правил дорожнього руху не може бути доведено рапортом поліцейського, за відсутності інших належних та допустимих доказів, яких апелянт не надав, а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортного засобу без відповідного документу.

Також апеляційний суд відхиляє твердження апелянта щодо ненадання позивачем доступу працівникам ВМАЗ УПП в Миколаївській області ДПП до номерів вузлів та агрегатів, оскільки предметом цього апеляційного провадження є виключно постанова відповідача про накладення адміністративного стягнення, винесена у зв`язку з керуванням транспортним засобом та не пред`явленням реєстраційного документу, а отже вказаний довід жодним чином не спростовують факту відсутності будь-яких доказів на підтвердження вчиненого позивачем правопорушення.

Щодо посилання апелянта на помилкове застосуванням судом ст. 51 КУпАП, ст. 185 ККУ, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що суд першої інстанції зазначивши в мотивувальній частині рішення: «Більш того, якщо позивач безпідставно зняв номера з неналежного йому транспортного засобу, то відповідальність за це передбачена іншими нормативними актами, а саме ст. 51 КУпАП або ст. 185 КК України.» жодним чином не керувався вказаними законодавчими нормами, а лише звернув увагу апелянта на можливе притягнення позивача до відповідальності за інше правопорушення в порядку встановленому законом.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2-12, 72-77, 242, 268, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 серпня 2020 року у справі № 489/1912/20 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.