Справа № 160/6374/20
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2020 року Справа № 160/6374/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторма 2" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та часткове скасування податкового повідомлення-рішення, -
11 червня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Вторма 2" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
Вказує, що відповідно до висновків, зазначених в Акті перевірки від 29.11.2019, перевіркою було встановлено порушення граничних строків реєстрації по 35 податковим накладним/розрахункам коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податку на додану вартість 588 566,9 грн. та зазначено, що за вчинення даного порушення ТОВ «ВТОРМА 2» підлягає притягненню до відповідальності, передбаченої пунктом 1201 1. статті 1201 ПК України, у вигляді штрафу на загальну суму 69 412,53 грн.
ТОВ «ВТОРМА 2» не погоджується з тим, що порушення строків реєстрації по частині податкових накладних (22 з 35) тягне за собою накладення штрафу. Це стосується наступних податкових накладних: ПН № 84 від 31.05.2017 р., ПН № 83 від 31.08.2018 р., ПН № 64 від 30.11.2018 р., ПН № 63 від 31.10.2018 р., ПН № 69 від 30.09.2018 р., ПН № 49 від 30.04.2018 р., ПН № 53 від 31.05.2018р., ПН № 54 від 31.05.2018 р., ПН № 59 від 30.06.2018р., ПН № 45 від 31.03.2018 р., ПН № 69 від 31.08.2018 р., ПН № 68 від 16.07.2018 р., ПН № 65 від 31.07.2018 р., ПН № 93 від 31.12.2018., ПН № 75 від 31.08.2019р., ПН № 75 від 31.01.2019 р., ПН № 71 від 28.02.2019 р., ПН № 106 від 31.03.2019 р., ПН № 88 від 30.04.2019 р., ПН № 70 від 30.09.2019 р., ПН № 72 від 31.10.2019 р., ПН № 74 від 31.05.2019 р. Зауважує, що вказані податкові накладні (22 з 35) не надавалися покупцю.
На думку позивача, оскільки зазначені вище 22 податкові накладні є такими, що не надавалися отримувачу (покупцю), то відповідно до положень статті 1201 ПК України, порушення строків реєстрації вказаних податкових накладних не тягне за собою накладення штрафу.
Отже, позивач вважає, що загальна сума штрафу по зазначеним податковим накладним, з якими він не погоджується, складає 66 500,16 грн., з яких 53 514, 35 грн. за нарахований штраф в розмірі 10% на суму ПДВ 552 709,01 грн., та 12 985, 81 грн. за нарахований штраф в розмірі 40% на суму ПДВ 34 155,85 грн. Тож, сума штрафу за порушення позивачем строків реєстрації 13 податкових накладних складає 2 926 грн., замість 69 426,16 гривень.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
06.08.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач повідомив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Зазначив, що відповідно до пункту 1201.1 статті 1201 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в ЄРПН (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема:
10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів.
30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;
50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПКУ, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені ПКУ для такої реєстрації, зведену податкову накладну.
Вказав, що факти порушення ТОВ «ВТОРМА 2» термінів реєстрації вищевказаних податкових накладних підтверджено даними ЄРПН.
Відповідач вважає, що штрафні санкції за порушення термінів реєстрації податкових накладних або розрахунків коригування в ЄРПН або відсутність реєстрації податкових накладних або розрахунків коригування в ЄРПН визначені п.п.120 прим. 1.1 та 120 прим. 1.2 ст. 120 прим. 1 ПКУ, не застосовуються виключно до податкових накладних, що не видаються отримувачу (покупцю) та складені на постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування та оподаткування за нульовою ставкою.
Отже, що за порушення строків реєстрації вищевказаних податкових накладних згідно пункту 1201.1 статті 1201 ПКУ передбачено застосування штрафу в розмірі 10, 20, 30 та 40 відсотків. Згідно акту перевірки загальна сума штрафу по вищевказаним накладним складає 69 412,53 грн.
Таким чином, відповідач вважає, що висновки, викладені у акті, є правомірними, відповідають нормам чинного законодавства, а адміністративний позов ТОВ «ВТОРМА 2» є необгрунтованим та таким, що не містить жодних підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до висновків, зазначених в Акті перевірки від 29.11.2019, перевіркою було встановлено порушення граничних строків реєстрації по 35 податковим накладним/розрахункам коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податку на додану вартість 588 566,9 грн. та зазначено, що за вчинення даного порушення ТОВ «ВТОРМА 2» підлягає притягненню до відповідальності, передбаченої пунктом 1201 1. статті 1201 ПК України, у вигляді штрафу на загальну суму 69 412,53 грн.
- за затримку реєстрації ПН/РК до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 552 709,01 грн. застосовано штраф в розмірі 10% у сумі п`ятдесят п`ять тисяч двісті сімдесят гривень 93 коп.;
- за затримку реєстрації ПН/РК до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 177,0 грн. застосовано штраф в розмірі 20% у сумі тридцять п`ять гривень 40 коп.;
- за затримку реєстрації ПН/РК до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 1524,97 грн. застосовано штраф в розмірі 30% у сумі чотириста п`ятдесят сім гривень 49 коп.;
Позивач скористався правом адміністративного оскарження та здійснив часткове оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку у відповідності до процедури, передбаченій у ст. 56 ПК України.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку на додану вартість зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Вимоги до граничних строків реєстрації податкових накладних передбачені пунктом 201.10 статті 201 ПК України. Так, реєстрація платниками податку податкових накладних в ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Згідно з абзацами третім та четвертим пункту 201.10 статті 201 ПК України податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Пунктом 120-1.1. ст. 120-1 ПК України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Пунктом 120.1-2 ст.120-1 ПК України передбачено, що відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.
Так, стаття 120-1 ПК України встановлює штрафні санкції для платників податків за порушення строків реєстрації податкових накладних (розрахунків коригування до податкових накладних). При цьому норми містять виключення для певних податкових накладних.
Під час судового розгляду справи встановлено, що податкові накладні/розрахунки коригування, відображені в акті перевірки, були складенні та виписані на кінцевих споживачів, що не є платниками податку на додану вартість, а відтак, не підлягали наданню отримувачу (покупцю).
З матеріалів справи вбачається, що ПН № 84 від 31.05.2017 р., ПН № 83 від 31.08.2018 р., ПН № 64 від 30.11.2018 р., ПН № 63 від 31.10.2018 р., ПН № 69 від 30.09.2018 р. ПН № 49 від 30.04.2018 р., ПН № 53 від 31.05.2018р., ПН № 54 від 31.05.2018 р. ПН № 59 від 30.06.2018р., ПН № 45 від 31.03.2018 р., ПН № 69 від 31.08.2018 р., ПН № 68 від 16.07.2018 р., ПН № 65 від 31.07.2018 р., ПН № 93 від 31.12.2018., ПН № 75 від 31.08.2019 р., ПН № 75 від 31.01.2019 р., ПН № 71 від 28.02.2019 р., ПН № 106 від 31.03.2019 р., ПН № 88 від 30.04.2019 р., ПН № 70 від 30.09.2019 р., ПН № 72 від 31.10.2019 р., ПН № 74 від 31.05.2019 р. не надавалися покупцю, про що відповідно до п. 8 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року № 1307 (надалі - «Порядок») у верхній лівій частині накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" було зроблено помітку "X" та зазначено тип причини « 9» - накладна складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість (окрім податкової накладної № 68 від 16.07.2018 р., яка не надавалася покупцю з причини « 15» - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання).
Встановлено, що вказані вище позначення були зроблені у відповідності до положень п. 11 Порядку, оскільки податкові зобов`язання були нараховані відповідно до пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України. Тобто, податкові накладні були складені у зв`язку з тим, що були придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи були частково використані в оподатковуваних операціях, а частково - ні.
При цьому, спірним в даному випадку є саме тлумачення ст. 120-1 ПК України щодо виключень для застосування штрафу за несвоєчасну реєстрацію, в тому числі, податкових накладних: ПН № 84 від 31.05.2017 р., ПН № 83 від 31.08.2018 р., ПН № 64 від 30.11.2018 р., ПН № 63 від 31.10.2018 р., ПН № 69 від 30.09.2018 р. ПН № 49 від 30.04.2018 р., ПН № 53 від 31.05.2018р., ПН № 54 від 31.05.2018 р. ПН № 59 від 30.06.2018р., ПН № 45 від 31.03.2018 р., ПН № 69 від 31.08.2018 р., ПН № 68 від 16.07.2018 р., ПН № 65 від 31.07.2018 р., ПН № 93 від 31.12.2018., ПН № 75 від 31.08.2019 р., ПН № 75 від 31.01.2019 р., ПН № 71 від 28.02.2019 р., ПН № 106 від 31.03.2019 р., ПН № 88 від 30.04.2019 р., ПН № 70 від 30.09.2019 р., ПН № 72 від 31.10.2019 р., ПН № 74 від 31.05.2019 р., які не надавалися покупцю.
Так, на думку позивача штраф не застосовується у наступних окремих випадках:
- якщо податкові накладні не надаються покупцю платнику ПДВ;
- якщо податкові накладні складаються на операції, які звільнені від оподаткування;
- якщо податкові накладні складаються на операції, які оподатковуються за нульовою ставкою.
На думку відповідача штраф не застосовується в таких випадках:
- податкові накладні не надаються покупцю та складаються на операції, які звільнені від оподаткування;
- податкові накладні не надаються покупцю та складаються на операції, які оподатковуються за нульовою ставкою.
Так, системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та яка складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.
Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.
Зокрема, у графі 8 зазначається код ставки: 20 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою; 7 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків; 901 - у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 902 - у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 903 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.
Судом встановлено, що податкові накладні, які зареєстровані позивачем з порушенням граничного строку, встановленого пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не підлягали наданню отримувачу (покупцю), проте ці накладні не були складені на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою, а тому відсутні дві обов`язкові умови для не застосування штрафу на підставі п.120-1.1 ст.120-1 ПК України.
Відтак, суд приходить до висновку про правомірність застосування контролюючим органом до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України.
Приведене вище правозастосування відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом в постанові від 04.09.2018 р. в справі №816/1488/17.
Також, суд зазначає, що відповідно до приписів ПК України, всі податкові накладні (без виключення) підлягають обов`язковій реєстрації з дотриманням визначених цим Кодексом термінів реєстрації.
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до абз. 1 пункту 73 підрозділу 2 розділу XX Перехідних положень із змінами, внесеними згідно із Законом № 786-IX від 14.07.2020, штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень.
При цьому, відповідно до вказаних змін контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999р. №1-рп/1999 зазначив, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідачем у ході судового розгляду справи не доведено, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої та третьої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
На підставі статті 139 КАС України, враховуючи часткове задоволення адміністративного позову, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме, у розмірі 1043 грн.
Керуючись статтями 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторма 2" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та часткове скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник