Справа № 200/12799/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

07 жовтня 2020 року справа №200/12799/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Ястребової Л.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянувши у порядку письмового провадження представника позивача Золотухіна Романа Михайловича про винесення додаткового рішення у справі №200/12799/19-а за апеляційною скаргою Офісу великих платників ДПС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі №200/12799/19-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Офісу великих платників податку ДПС, в якому просив: визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної податкової служби щодо нарахування та погашення в інтегрованій картці платника ТОВ «ДТЕК Східенерго» процентів за користування розстроченням у розмірі 536173,07 грн. за кодом платежу 30 «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)»; зобов`язати Офіс великих платників податків Державної податкової служби здійснити корегування даних інтегрованої картки платника ТОВ «ДТЕК Східенерго» шляхом виключення нарахованих та погашених процентів за користування розстроченням у розмірі 536173,07 грн. з інтегрованої картки платника ТОВ «ДТЕК Східенерго» за кодом платежу 30 «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» та відображення грошових коштів, направлених на їх погашення, як переплата; визнати противоправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 24.09.2019р. №; визнати противоправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 24.09.2019 р. №.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Офісу великих платників податків Державної податкової служби щодо нарахування та погашення в інтегрованій картці платника ТОВ «ДТЕК Східенерго» процентів за користування розстроченням у розмірі 536173,07 грн. за кодом платежу 30 «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)». Зобов`язано Офіс великих платників податків Державної податкової служби здійснити корегування даних інтегрованої картки платника ТОВ «ДТЕК Східенерго» шляхом виключення нарахованих та погашених процентів за користування розстроченням у розмірі 536173,07 грн. з інтегрованої картки платника ТОВ «ДТЕК Східенерго» за кодом платежу 30 «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» та відображення грошових коштів, направлених на їх погашення, як переплата. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 24 вересня 2019 року №, яким встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість визначеного п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, та на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 6, 6, 10, 13, 21, 21, 24, 27, 27, 28, 28, 28, 30, 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 3277104,74 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 327710,47 грн. за платежем податок на додану вартість. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 24 вересня 2019 року №, яким встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість визначеного п. 57.1 ст. 57 ПК України, та на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 31 та 58 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 849101,56 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 169820,31 грн. за платежем податок на додану вартість. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог. постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року по справі № 200/12799/19-а залишено без змін.

31 серпня 2020 року до Першого апеляційного адміністративного суду надійшла заява представника позивача Золотухіна Романа Михайловича про винесення додаткового рішення за апеляційною скаргою Офісу великих платників ДПС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року призначено до розгляду вищевказану заяву на 07 жовтня 2020 року.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити у задоволенні вищевказаній заяві, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 13 Закону №5076-VI адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Закон України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до п. 1. Розділу 1 Положення "Про форму та зміст розрахункових документів" затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13 (далі - Положення №13) положення розроблено відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Цим Положенням визначено форми і зміст розрахункових документів, які повинні видаватися при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг, а також комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами при прийманні готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів, та розрахунків при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності, фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність, фізичними особами визначає Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148 (далі - Положення №148).

Підпунктом 10 пункту 3 Положення №148 визначено, що касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що 01 квітня 2019 року укладено договір про надання правової (юридичної) допомоги адвокатом №1784-ВЄ між Адвокатським об`єднанням «Перший радник», з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», з іншої сторони.

За надання правової допомоги за цим договором (з урахуванням додаткових угод), замовник зобов`язується сплатити Адвокату гонорар в розмірі 2 000,00 грн. за годину праці та зазначається у відповідних актах надання послуг.

18 серпня 2020 року складений акт на виконання вищевказаного договору про надання правової допомоги адвокатом, про те, що послугами передбачені цим договором, є: підготовка а подання до Першого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу у даній справі № 200/12799/19-а (2 год.) вартість 4 000,00 грн.; участь у судовому засіданні 18 серпня 2020 року (1 год.) вартість 2 000,00 грн.

З вимог статті 134 КАС України вбачається, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19.

Заявником не надано суду доказів оплати гонорару адвоката, відтак, витрати на професійну правничу допомогу на суму 6000 грн., витрачені позивачем, не підтверджені.

Відтак, у суду відсутні підстави для задоволення заяви позивача щодо ухвалення додаткового рішення.

Посилання позивача на прийняття додаткової угоди про оплату послуг протягом 90 днів з моменту вступу рішення в законну силу, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки відшкодуванню підлягають виключно понесені позивачем витрати на правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене, передчасність подання заяви про прийняття додаткового рішення без оплати витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про необхідність відмови у її задоволені.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу (ч.4 ст.252 КАСУ).

Керуючись статтями 252, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» Золотухіна Романа Михайловича про винесення додаткового рішення у справі №200/12799/19-а.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2020 року.

Судді Л.В. Ястребова

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць