Справа № 308/13474/19
Суддя: Данко В. Й.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Данко В.Й.,

з участю секретаря судового засідання Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області, інспектора взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Закарпатській області лейт. поліції Кушваха Руслан - Абхаману Сінг про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області, інспектора взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Закарпатській області лейт. поліції Кушваха Руслан - Абхаману Сінг про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Обгрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 15.11.2019 року орієнтовно о 02год. 00хв., їдучи на автомобілі марки «Renault Trafic» по проспекту Свободи в м. Ужгороді біля піц церії «Деліція», машиною патрульної поліції позивачу був даний сигнал зупинитися. Працівниками патрульної поліції не було оголошеною ОСОБА_1 причину зупинки, однак, було надано прохання надати водійське посвідчення та документи на право керування транспортним засобом. Позивач пред`явився працівникам поліції паспорт громадянина України та повідомив, що це для початку буде достатнім для встановлення його особи. У зв`язку з такою незрозумілою ситуацією позивачем було позивачем з власного номеру телефону було здійснено дзвінок за номером «102» з метою виклику оперативної групи прибули на місце його зупинки. Очікуючи прибуття поліції за викликом, ОСОБА_1 вийшов з машини, після йому було повідомлено, що причиною зупинки слугувало те, що позаду його автомобіля не освітлюється номерний знак авто.

Поряд з автомобілем позивача знаходився також чоловік, який потім представився як ОСОБА_2 . Даний свідок з поліцейськими оглянули його машину, і на запитання ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , чи освітлюється його номерний знак, він відповів, що так, однак особи в поліцейській формі сказали, що їм цього не достатньо, хоча за вимогами Правил дорожнього руху України, номерний знак автомобіля має бути читабельним з відстані 20 метрів. Тобто жодних проблем із освітленням номерного знаку його авто не мало місце.

Позивач також зазначає про те, що працівниками поліції не складено було жодного протоколу та не запропоновано йому взяти участь у розгляді справи по порушенню правил дорожнього руху, не вирішено питання про винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху чи звільнення його від відповідальності.

Однак, на адресу ОСОБА_1 , 18.11.2019 року було надіслано рекомендованим листом постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, датовану «15.11.2019 року», час складання «02.00 год.», місце складення «пл. К. Мефодія, 7 м. Ужгород», серії ДП018 № 760149, інспектором взводу №1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, лейтенант поліції Кушваха Руслан-Абхману Сінгх, та зазначено, що позивачем було здійснено керування транспортним засобом із неосвітленим номерним знаком та не представлено посвідчення водія відповідної категорії, чим порушено п.п. 2.4. а, 2.9.в, 30.2 Правила дорожнього руху України, чим скоєно адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 та ч. 2 ст. 36 КУпАП та постановлено притягнути його до відповідальності у формі штрафу, розмір якого 425 грн.

Обгрунтовуючи вимоги даного позову позивач також послався на постанову ВС від 15.03.2019 року № 686/11314/17, якою встановлено, що

На підставі вищенаведеного, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ДП018 № 760149 від 15.11.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинені правопорушення передбачені ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Суд констатує, що представником відповідача Русин М. надійшов до суду відзив на позову заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні даного позову. Обгрунтовуючи вимоги даного відзиву, представник відповідача вказує на те, що 15.11.2019 року інспектором взводу № 1 роти №3 батальйону УПП в Закарпатській області лейт. поліції Кушвахою Русланом - Абхаманом Сінгз під час патрулювання виявлено, що водій транспортного засобу «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , керував транспортним засобом із номерним знаком, що не відповідав умовам встановлених стандартів, чим порушив п.2.9 в ПДР, а саме неосвітленим у темну пору доби. Позивача було зупинено та на законну вимогу працівника поліції пред`явити посвідчення водія, ОСОБА_1 було надано відмову, чим порушено вимоги п.2.1 ПДР України. У зв`язку з цим, позивач скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.6 ст.126 та ч.1 ст.126 КпАП України, внаслідок чого постановою Серії ДПО18 № 760149 від 15.11.2019 року його притягнуто до адміністративної відповідно на накладено адміністративне стягнення із застосуванням ч.2 ст.36 КпАП України у розмірі 425 грн.

Представник позивача Орбан Н.Л. в судових засіданняхпозовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові, просила суд ухвалити рішення, яким задовольнити даний позов в повному обсязі. Також представник позивача надала суду заяву, в якій просила суд провести судові дебати за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. А тому, проводиться розгляд даної справи за відсутності представника відповідача.

В судовому засідання було допитано в якості свідка ОСОБА_2 , який повідомив суд, що він був свідком події, що мала місце 15.11.2019 року в м. Ужгород по пр. Свободи, оскільки проходив поруч. Свідок пояснив, що ним разом із представниками поліції було оглянуто автомобіль «Renault Trafic», однак, номерний знак даного автомобіля був освітлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 15.11.2019 року інспектором взводу №1 роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 , під час патрулювання було виявлено, що водій транспортного засобу Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_2 , керував транспортним засобом із номерним знаком, що не відповідав умовам встановлених стандартів (неосвітленим у темну пору доби), чим порушив пункт 2.9 «в» Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, якими визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутим.

Диспозиція ч.1 ст.121 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність водія за керування транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

На підставі п.1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» екіпажем патрульної поліції було прийнято рішення про зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 .

Згідно приписів ч.3 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Суд констатує, що представником відповідача до відзиву на позову заяву будо додано відеозапис боді - камери, на якому відображено подію, зазначену в оскаржуваній постанові Серії ДПО 18 № 760149 від 15.11.2019 року.

Так із дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що водія 15.11.2019 року ОСОБА_1 було зупинено із вказаних вище підстав та інспектором було запропоновано позивачу ознайомитися з доказами його правопорушенням вийшовши з власного автомобіля та оглянувши технічний стан свого авто. Проте, позивач, зловживаючи власними правами, намагався покласти обов`язки на інспектора подати докази йому в транспортний засіб.

Окрім того, позивачу пред`явлено вимогу пред`явити посвідчення водія, однак, ОСОБА_1 відмовився пред`явити таке посвідчення працівнику поліції.

Даний факт також підтверджено позивачем ОСОБА_1 у поданій позовній заяві.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 "б" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Статтею 16 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Диспозиція статті ч.1 ст.126 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність особи, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Таким чином, суд констатує, що інспектором взводу № 1 роти №3 батальйону УПП в Закарпатській області лейт. поліції Кушвахою Русланом - Абхаманом Сінгз дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КпАП України та складено постанову Серії ДПО18 № 760149 від 15.11.2019 року.

Стосовно посилання позивача на постанову Верховного суду від 15.03.2019 року по справі №686/11314/17 суд вважає таке безпідставним, оскільки дана постанова стосується вимоги поліцейських пред`явити їм свідоцтво про реєстрацію автомобіля. В даному випадку водія було притягнуто до відповідальності за відмову пред`явити посвідчення водія. Таким чином зазначена постанова Верховного суду для вирішення даної справи значення не має.

Окрім того, судом не беруться до уваги надані в судовому засіданні покази свідка ОСОБА_2 з огляду на те, що з дослідженого відеозапису встановлено, що на місці події була присутня особа в якості свідка, однак такою особою не був допитаний свідок ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд констатує, що твердження позивача про те, що працівниками поліції не було вирішено питання про винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху чи звільнення його від відповідальності не знайшло свого підтвердження, оскільки в оскаржуваній постанові Серії ДПО18 № 760149 від 15.11.2019 року зафіксовано відмову ОСОБА_1 від отримання копії постанови.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 8 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Щодо інших обставин, на які посилається позивач, зокрема щодо необхідності проведення замірів на предмет освітлення номерного знаку, слід зазначити що ПДР України чи будь які інші нормативні акти не встановлюють обов`язку за поліцейськими проводити такі заміри у випадку неосвітленості номерного знаку. Зазначені заміри здійснюються у випадку коли необхідно встановити читабельність номерного знаку через його забруднення, чи закриття сторонніми предметами.

Разом з тим ст. 268 КУпАП України встановлює право особи знайомитися з доказами, а не покладає на інспектора обов`язок надати докази правопорушнику.

Отже, розглядаючи дану справу, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, доказів, які мали спростувати факт відсутності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає висновки відповідача по справі, про порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для доказування винуватості особи, оскільки обставини, з якими закон пов`язує настання даних подій відповідачем доведені повністю, а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 72-74, 77, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області, інспектора взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Закарпатській області лейт. поліції Кушваха Руслан - Абхаману Сінг про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.Й. Данко