Справа № 640/7470/19
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7470/19 Суддя першої інстанції: Шрамко Ю.Т.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Сорочка Є.О. та Степанюка А.Г.,

при секретарі - Кузик О.С.,

за участю:

представника позивача: - Стасюка Б.Ф.,

представника відповідача: - Карманського І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної міграційної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом Адвокатського Бюро «Адвокатська фірма Богдана Стасюка» до Державної міграційної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2019 року позивач - Адвокатське Бюро «Адвокатська фірма Богдана Стасюка» звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача в задоволенні адвокатського запиту позивача від 14.12.2018 року з урахуванням уточнень від 17.12.2018 року про надання інформації стосовно подання громадянином ОСОБА_1 документу(ів) виданого(их) уповноваженим органом Республіки Азербайджан, котрим(ми) підтверджується відмова ОСОБА_1 від громадянства такої держави та здача паспорта громадянина цієї держави та зобов`язати відповідача надати позивачу наступну інформацію та документи:

- інформацію чи подавав громадянин України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 від 26.04.2016 р., декларацію про відмову від громадянства Республіки Азербайджан та/або про припинення громадянства Республіки Азербайджан та документ виданий повноважним органом Республіки Азербайджан на підтвердження припинення/втрату громадянства Республіки Азербайджан громадянином ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та здачу ним паспорту громадянина Республіки Азербайджан;

- копію документів наданих громадянином України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт громадянина України НОМЕР_1 від 26.04.2016 р., на підтвердження відмови від громадянства Республіки Азербайджан та здачі паспорта громадянина Республіки Азербайджан.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

06 жовтня 2020 року, під час апеляційного розгляду справи, представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої позивач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необгрунтвоаною та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ні Закон України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI, ні Закон України «Про інформацію» №2657-ХІІІ не встановлюють обмежень щодо надання запитуваної в межах спірних правовідносин позивачем інформації, а відмова надати таку інформацію порушує право позивача та його довірителя на доступ до інформації та положення ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI, у зв`язку з чим відмова відповідача в задоволенні запиту від 14.12.2018 року з урахуванням уточнень від 17.12.2018 р. є протиправною.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 03.12.2018 року між АБ «Адвокатська фірма Богдана Стасюка», як адвокатським бюро, та ОСОБА_2 , як клієнтом, укладено Договір про надання правової допомоги.

З метою виконання умов вказаного вище договору, позивач звернувся до відповідача з Адвокатським запитом від 14.12.2018 р. (далі - Запит від 14.12.2018 р.), в якому просив, для належного виконання покладених на адвоката Законом України «Про адвокатуру» та нормами ЦПК України обов`язків по наданню ОСОБА_2 правової допомоги, надати наступну інформацію:

- чи подавав громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 від 26.04.2016 р., до органів ДМС України відповідний документ, як то передбачено статтею 9 Закону, виданий уповноваженим органом Республіки Азербайджан, про припинення громадянства Республіки Азербайджан, та/або

- чи припинено громадянство Республіки Азербайджан громадянина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт громадянина України НОМЕР_1 від 26.04.2016 р.

Крім того, в порядку уточнення, додатково до Запиту від 14.12.2018 р. позивач звернувся до відповідача із адвокатським запитом від 17.12.2018 р., в якому додатково до інформації вказаної в Запиті від 14.12.2018 р. просив повідомити:

- за яких умов та коли громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято до громадянства України, та

- на яких підставах громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Печерським РВ ГУ ДМС України в м. Києві 26.04.2016 року видано паспорт громадянина України НОМЕР_1 26.04.2016 р.

За результатами розгляду Запиту від 14.12.2018 року ДМС України листом від 19.12.2018 р. №6-9141/1-18 повідомлено позивача, що враховуючи те, що доданий до адвокатського запиту договір від 03.12.2018 р. про надання правової допомоги містить інформацію про надання правової допомоги ОСОБА_2 , надати відомості щодо ОСОБА_1 не вбачається можливим. Вважаючи вищевказану відмову протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видом адвокатської діяльності є - захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

Відповідно до статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема:

1) звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування. їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб);

2) представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами;

3) ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом;

4) складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку;

5) доповідати клопотання та скарги на прийомі в посадових і службових осіб та відповідно до закону одержувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання і скарги;

6) бути присутнім під час розгляду своїх клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів та давати пояснення щодо суті клопотань і скарг;

7) збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою;

8) застосовувати технічні засоби, у тому числі для копіювання матеріалів справи, в якій адвокат здійснює захист, представництво або надає інші види правової допомоги, фіксувати процесуальні дії, в яких він бере участь, а також хід судового засідання в порядку, передбаченому законом;

9) посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів;

10) одержувати письмові висновки фахівців, експертів з питань, що потребують спеціальних знань;

11) користуватися іншими правами, передбаченими цим Законом та іншими законами.

За визначенням ч. 1 ст. 24 Закону №5076-VI, адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 24 Закону №5076-VI, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом. Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюються, окрім іншого, Законом України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року N 2657-XII (далі - Закону України «Про інформацію»).

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про інформацію» - не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 21 Закону України «Про інформацію» - конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

Відповідно до абзацу 8 статті 2 Закону України «Про захист персональних даних», персональними даними є відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Також в абзаці 9 статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» зазначено, що розпорядником персональних даних є фізична чи юридична особа, якій володільцем персональних даних або законом надано право обробляти ці дані від імені володільця.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, до конфіденційної інформації про фізичну особу, відповідно до положень Закону №2657-XII, належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Поряд з цим, запитувана позивачем інформація у Запиті від 14.12.2018 року з урахуванням уточнень від 17.12.2018 року не віднесена до конфіденційної інформації про фізичну особу.

Так, частиною 1 ст. 22 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою ст. 19 цього Закону. Колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі відповідачем зазначено, що позивачем, всупереч нормам чинного законодавства не було додано визначених Законом документів, а саме ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, проте такі доводи не можуть братися колегією суддів до уваги, з огляду на те, що це не було підставою для відмови у адвокатському запиті.

Посилання апелянта на загальні норми Конституції України, не спростовують висновків, викладених у оскаржуваному рішенні суду, адже норми Конституції України деталізовані в подальшому в інших нормативно правових актах, в тому числі Законі України «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації» тощо, які неконституційними не визнавались та є чинними, а тому підлягають застосуванню в межах спірних правовідносин.

Варто також наголосити, що запитувана інформація витребовувалась з метою захисту прав ОСОБА_2 , з якою у позивача було укладено договір про надання правової допомоги (з метою встановлення суттєвих обставин у цивільній справі), про що Адвокатським Бюро «Адвокатська фірма Богдана Стасюка», було зазначено у запитах.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Державної міграційної служби України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2020 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної міграційної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Є.О.Сорочко

А.Г.Степанюк

Повний текст виготовлено 06 жовтня 2020 року.