Справа № 640/10774/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Аліменка В.О, Оксененка О.М, при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виконання рішення № 6-р/2018 Конституційного Суду України від 17.07.2018 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити: внесення до складу додаткових нарахувань додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю на підставі статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; виконання виплати додаткових нарахувань в повному розмірі без обмеження десятьма прожитковими мінімумами; перерахунок пенсії з урахуванням додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю та додаткових нарахувань в повному розмірі без обмеження десятьма прожитковими мінімумами; встановити виплату пенсії по новому розрахунку; сплатити різницю в пенсії за період з 17.07.2018 року по теперішній час.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть надаватись й інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, а саме додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю у відповідності до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того, додаткова пенсія та виплата додаткових нарахувань повинна виконуватись в повному обсязі без обмеження десятьма прожитковими мінімумами.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про задоволення позову.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є особою, яка постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи Категорії І, а також є інвалідом війни 2 групи. Перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»

10.11.2018 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій просив включити до складу додаткових нарахувань додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виконати виплату за період з 17.07.2018 року по теперішній час; виконати виплату додаткових нарахувань в повному розмірі без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність до раніше призначеним доплатам за період з 17.07.2018 року по теперішній час.

Листом №136349/02 від 18.12.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, що ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів. Однак, обрання додаткової виплати передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не є доцільним, оскільки призведе до зменшення розміру пенсії позивача.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ) передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 4 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII) особам з інвалідністю II групи внаслідок війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (Закон № 79-VIII), пунктом 63 якого, зокрема розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким установлено, що норми і положення серед інших статі 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Також встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року № 112 («Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення») Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доповнено пунктом 15-1 такого змісту: «Особам, які одночасно мають право на отримання надбавки, додаткової пенсії, підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань» і «Про соціальний захист дітей війни», таке підвищення провадиться за їх вибором за однією з підстав».

Отже, Верховна Рада України визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, Конституційний Суд України вирішував питання про те, чи має право держава змінювати порядок і розміри існуючих соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України та чи є обов`язковими для застосування судами України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України з питань соціального захисту громадян, видані на виконання вимог Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Разом з тим, системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що якщо особа має право на отримання одночасно кількох видів додаткових пенсійних виплат, зокрема за ст. 50 Закону № 796-ХІІ та за ст. 13 Закону № 3551-XII, їй виплачується лише один із вказаних видів за її вибором.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.07.2018 р. у справі № 363/4035/16-а, від 31.07.2018 у справі №363/4399/16, від 19.02.2019 р. у справі № 363/4916/16-а.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки позивачем самостійно було обрано підвищення до пенсії, яке передбачено частиною 4 статті 13 Закону № 3551-XII, то відповідачем правомірно відмовлено у виплаті йому додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, віднесеної до 1 категорії, відповідно до статті 50 Закону № 796-ХІІ.

З приводу доводів апелянта про те, що рішенням Конституційного Суду України (далі - КСУ) від 17.07.2018 р. № 6-р/2018 визначено, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу, а також, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, можуть надаватись й інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, колегія суддів зазначає наступне.

Зазначеним рішенням КСУ визнано неконституційними норми статей 53, 60 Закону №796-ХІІ щодо обмеження максимального розміру пенсії та щодо імперативного обмеження права осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, лише на один з видів пільг та компенсації відповідно до одного із законів України.

Однак, передумовою відмови позивачу у виплаті додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за статтею 50 Закону №796-ХІІ через виплату іншої допомоги за статтею 13 Закону №3551-XII, стали не положення ст.ст. 53, 60 Закону № 796-ХІІ у тій чи іншій редакції, а норми Закону №79-VIII (п. 63), який неконституційним не визнавався та містить бланкетну норми на постанову КМУ, що й була застосована відповідачем.

За такого правового регулювання та обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального закону.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та, в силу частини 5 статті 328 КАС України, оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.О.Аліменко

Суддя О.М.Оксененко