Справа № 340/2870/19
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № 340/2870/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової служби України

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року (суддя Брегей Р.І., м. Кропивницький) у справі № 340/2870/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алсіті-Сервіс»

до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області, Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України,

про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії-

встановив:

У листопаді 2019 року ТОВ «Алсіті-Сервіс» звернулось до суду із позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення ДФС України про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) № 1313068/40421931 від 23.10.2019, яким товариству відмовлено у реєстрації податкової накладної №2 від 04.09.2019 та зобов`язано ДФС України зареєструвати вказану податкову накладну у ЄРПН.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 до участі у справі у якості співвідповідача залучено Головне управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.01.2019 до участі у справі у якості співвідповідача залучено Державну податкову службу України

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.04.2020 позовні вимоги задоволено.

Вказане рішення мотивоване безпідставністю застосування до ТОВ «Алсіті-Сервіс» процедури зупинення спірних податкових накладних з подальшим винесенням ГУ ДФС у Кіровоградській області протиправного рішення про відмову у реєстрації податкової накладної без зазначення конкретної підстави для такої відмови.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ДПС України оскаржило його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що підставою для відмови у реєстрації податкової накладної №2 від 04.09.2019 за результатами розгляду наданих ТОВ «Алсіті-Сервіс» документів є ненадання останнім розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків тощо, а податковим органом було дотримано всіх норм чинного законодавства України, яким врегульовано підстави та порядок зупинення реєстрації податкових накладних. Судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення, на думку скаржника, не було враховано всіх аргументованих доводів позиції податкового органу, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення по справі. Враховуючи зазначене, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та сторонами не заперечується, що ТОВ «Алсіті-Сервіс» є платником податку на додану вартість (а.с. 13).

12.07.2017 позивач отримав ліцензію на господарську діяльність з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками (а.с.26-28).

22.08.2019 ТОВ «Алсіті-Сервіс» (підрядник) та ПП «РЕМВОДПЛАСТ ПЛЮС» (замовник) уклали договір підряду № 22/08-19 (а.с.14-21).

03.09.2019 ПП «РЕМВОДПЛАСТ ПЛЮС» сплатило позивачу кошти у безготівковій формі у сумі 558 538,93 грн. згідно положень п. 6.1 договору № 22/08-19 від 22.08.2019 (а.с.22).

04.09.2018 ТОВ «Алсіті-Сервіс» виписало податкову накладну №2 на суму 558 538,93 (з урахуванням ПДВ 93089,82 грн.), яка була направлена ним на реєстрацію в ЄРПН (а.с.23).

15.10.2019 позивачем було отримано квитанцію про зупинення реєстрації вказаної податкової накладної з підстав відповідності її критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п.п. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку (а.с. 24).

Також, згідно вказаної квитанції ТОВ «Алсіті-Сервіс» було запропоновано надати пояснення та копії відповідних документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

15.10.2019 позивачем були направлені документи з документально підтвердженими поясненнями, зокрема, договір підряду, платіжне доручення, ліцензію та дозвіл (а.с.29-34).

23.10.2019 головою комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН ГУ ДФС у Кіровоградській області Чирвою О.В. було прийнято рішення про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 04.09.2019 з підстав ненадання платником податку розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків (а.с.35-36).

Правомірність винесення відповідачем-1 вказаного рішення є предметом розгляду у межах цієї адміністративної справи.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до ЄРПН є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених п. 201.1 цієї статті та/або п. 192.1 ст. 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до п. 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації.

При цьому, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що така квитанція має містити причини зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання норм п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, ТОВ «Алсіті-Сервіс» 15.10.2019 була направлена на реєстрацію податкова накладна №2 від 04.09.2019. Проте, того ж дня реєстрація вказаної податкової накладної була зупинена, про що платника податків було повідомлено відповідною квитанцією (а.с. 23, 24).

Підставою зупинення реєстрації податкової накладної № 2 від 04.09.2019 зазначено її відповідність вимогам п.п. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податків».

Пунктом 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

21.02.2018 постановою Кабінету Міністрів України № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН; Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації; Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації.

Вказана постанова КМУ була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно п. 5, п. 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН, податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку. У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Листом ДФС України від 07.08.2019 №1962/99-99-29-01-01 встановлено Критерії ризиковості платника податку (далі Критерії), які введені в дію з наступного дня.

Абзацом 1 п. 1.6 Критеріїв, встановлено, що комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

- керівник платника податку та/або головний бухгалтер, та/або особа, що має право підпису, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстровані (перереєстровані) за адресою, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях і тимчасово окупованій території, в розумінні Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»;

- платник податку юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

- платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

- платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і

- пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

- платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі Кодекс);

- в органах ДФС наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі поточної діяльності при реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданій на реєстрацію податковій накладній/розрахунку коригування.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація податкової накладної № 2 від 04.09.2019 зупинена із посиланням на пп. 1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку.

Разом із цим, який саме з наведених вище критеріїв став підставою для зупинення реєстрації вказаної накладної податковим органом у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної не вказано.

Також, колегія суддів зазначає, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні ст. 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до ст. 7 КАС України. Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 02.04.2019 по справі №822/1878/18 та відповідно до ст. 242 КАС України підлягає врахуванню при вирішенні цієї справи.

За таких обставин, колегія суддів зазначає про необґрунтованість посилання контролюючого органу на норми п.п. 1.6. п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку як на підставу зупинення реєстрації податкової накладної.

Отже, скаржником не доведено наявність підстав для зупинення реєстрації складеної позивачем 04.09.2019 податкової накладної №2.

Між тим, позивач, одержавши квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної, у межах строку, встановленого законодавством, направив до контролюючого органу пояснення та копії документів на підтвердження реальності здійснення операції, за наслідками якої була складена податкова накладна № 2 від 04.09.2019.

Проте, комісія регіонального рівня - комісія ГУ ДФС у Кіровоградській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, розглянувши ці документи, прийняла оскаржуване рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Слід зазначити, що відповідно до п. 21 Порядку №117, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування є:

1) ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

2) ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

3) надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що рішення комісії контролюючого органу повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що підставою його прийняття є ненадання платником податку копій документів, а саме розрахункових документів, банківських виписок по особових рахунках.

Разом із цим, колегія суддів зазначає, що розрахунковий документ, а саме платіжне доручення № 6 від 03.09.2019 було надано позивачем до контролюючого органу у якості додатку № 2 до повідомлення № 1 від 15.01.2019, яке було прийнято останнім (а.с.29-30, 32).

Що стосується посилання податкового органу на ненадання платником податків банківських виписок по особових рахунках, колегія суддів зазначає, що квитанція про зупинення податкової накладної від 15.10.2019 не містить чіткого переліку документів, які мають бути надані платником податків.

Отже, посилання скаржника на недостатність наданих позивачем копій документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в Реєстрі, як підставу відмови у реєстрації податкових накладних, є безпідставним, оскільки позивач, якому не було повідомлено про конкретні документи, які він має надати, був змушений надавати документи на власний розсуд

Пунктом 3 ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що рішення суб`єкта владних повноважень перевіряється судом на предмет обґрунтованості.

Також, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішення податкового органу про зупинення реєстрації податкової накладеної № 2 від 04.09.2019, що викладено у відповідній квитанції, а також оскаржуване рішення про відмову у реєстрації вказаної податкової накладної не містить детального обґрунтування, що є підставою для визнання останнього протиправним та скасування.

Згідно з п.п. 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 р. №1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

- прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

- неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується.

Таким чином, законодавством не передбачений інший ефективний спосіб захисту порушеного права у спірних правовідносинах, відмінний від зобов`язання податкового органу зареєструвати податкову накладну в ЄРПН.

Відтак, оскільки рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 23.10.2019

№ 1313068/40421931 як встановлено вище, підлягає скасуванню, то, відповідно, з урахуванням положень п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, п.п. 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2010 №1246, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позову в частині зобов`язання відповідача-3 зареєструвати в ЄРПН податкову накладну № 2 від 04.09.2019.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року у справі № 340/2870/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 07.10.2020 р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко