Справа № 320/3347/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3347/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року (розглянута у письмовому провадженні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - 08 листопада 2019 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» (далі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 17.05.2019 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 15.04.2019 № 293/10-36-14-14/30367782 з питань дотримання ТОВ «Васт-Транс» вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2018 є безпідставними, оскільки відповідачем проведено перевірку ТОВ «Васт-Транс» за відсутності на те правових підстав. Також стверджував, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, з огляду на те, що позивачем правомірно задекларовані показники податкових зобов`язань та податкового кредиту за період з 01.01.2016 по 30.09.2018.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 17.05.2019 №001841202.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем у справі подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» (ідентифікаційний код: 30367782, місцезнаходження: 08113, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петрушки, вул. Лісна, 1) з 19.03.1999 зареєстровано як юридична особа, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 2, а.с.110-111).

14 лютого 2019 року Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято наказ №287, яким вирішено провести документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Васт-Транс» (код за ) з 25.02.2019 з метою встановлення дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2018 (том 1, а.с.28).

25 лютого 2019 року Головним управлінням ДФС у Київській області посадовим особам органу державної фіскальної служби, що здійснювало перевірку, були видані направлення на перевірку на проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Васт-Транс» тривалістю 20 робочих днів:

- №548 від 25 лютого 2019 року заступнику начальника відділу аудиту платників Васильківського, Києво-Святошинського, Фастівського районів, міст Васильків та Фастів управління аудиту ГУ ДФС у Київській області Маломанову Геннадію Вікторовичу;

- № 549 від 25 лютого 2019 року головному державному ревізору-інспектору відділу аудиту платників Васильківського, Києво-Святошинського, Фастівського районів, міст Васильків та Фастів управління аудиту ГУ ДФС у Київській області Чернуха Людмилі Степановні;

- №553 від 25 лютого 2019 року головному державному ревізору-інспектору відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Київській області Турчиній Людмилі Ігорівні (том 2, а.с. 131, 132, 133).

25 лютого 2019 року на підставі направлень №548, №549, №553 від 25.02.2019 з метою проведення планової виїзної перевірки позивача, посадовими особами ГУ ДФС у Київській області здійснено виїзд за податковою адресою (місцезнаходженням) ТОВ «Васт-Транс», а саме: 08113, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрушки, вул. Лісна, буд. 1.

Посадовими особами ТОВ «Васт-Транс» відмовлено в допуску до проведення планової виїзної документальної перевірки, про що посадовими особами контролюючого органу, на ім`я яких були видані направлення на перевірку, був складений акт не допуску до проведення планової виїзної документальної перевірки від 25.02.2019 №141/10-36-14-14/30367782 (том 2, а.с.139).

Крім того, посадовою особою платника - генеральним директором ТОВ «Васт-Транс» ОСОБА_1 надані письмові пояснення щодо причин не допуску до проведення перевірки посадових осіб ГУ ДФС у Київській області, про що також вказано в акті не допуску до проведення планової виїзної документальної перевірки від 25.02.2019 №141/10-36-14-14/30367782.

Не зважаючи на недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, у зв`язку з ненаданням позивачем первинної документації посадовими особами контролюючого органу, на ім`я яких були видані направлення на перевірку, складено акт відмови платника податків від надання/отримання документів службовим (посадовим) особам контролюючого органу під час проведення документальної планової виїзної перевірки від 25.02.2019 № 142/10-36-14-14/30367782 (том 2, а.с.141).

26 лютого 2019 року з метою вручення листа ГУ ДФС у Київській області від 26.02.2019 №6564/10/10-36-14-14 «Про надання інформації стосовно проведення документальної планової виїзної перевірки TOB «Васт-Транс» та Запита контролюючого органу про надання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функції, завдань та їх документального підтвердження під час проведення документальної планової виїзної перевірки від 26.02.2019 №6565/10/10-36-14-14 та проведення документальної планової виїзної перевірки TOB «Васт-Транс» за період фінансово-господарської діяльності з 01.01.2016 по 30.09.2018 посадовими особами контролюючого органу: заступником начальника відділу аудиту платників Васильківського, Києво-Святошинського, Фастівського районів, міст Васильків та Фастів управління аудиту ГУ ДФС у Київській області Маломановим Геннадієм Вікторовичем, головним державним ревізором-інспектором відділу аудиту платників Васильківського, Києво-Святошинського, Фастівського районів, міст Васильків та Фастів управління аудиту ГУ ДФС у Київській області Чернухою Людмилою Степанівною та головним державним ревізором-інспектором відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Київській області Турчиною Людмилою Ігорівною здійснено виїзд за податковою адресою ТОВ «Васт-Транс»: 08113, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрушки, вул. Лісна, буд. 1.

Про зазначені обставини свідчить складений цими посадовими особами акт від 27.02.2019 №149/10-36-14-14/30367782 (том 2, а.с.144-147).

З огляду на відмову позивача від отримання листа ГУ ДФС у Київській області від 26.02.2019 №6564/10/10-36-14-14 та запиту контролюючого органу від 26.02.2019 №6565/10/10-36-14-14, посадовими особами контролюючого органу Маломановим Геннадієм Вікторовичем, ОСОБА_2 та Турчиною Людмилою Ігорівною, зазначені документи були направлені засобами поштового зв`язку рекомендованим (цінним) листом з повідомленням про вручення 26.02.2019 були направлені на податкову адресу позивача, за результатами чого посадовими особами ГУ ДФС у Київській області складено акт відмови платника податків від надання/отримання документів службовим (посадовим) особам контролюючого органу під час проведення документальної планової виїзної перевірки від 27.02.2019 №149/10-36-14-14/30367782 (том 2, а.с.144-147).

В подальшому у зв`язку з відмовою платника від надання документів під час проведення документальної планової виїзної перевірки посадовими особами ГУ ДФС у Київській області складено акт від 04.03.2019 №164/10-36-14-14/30367782 (том 2, а.с.148-150).

25 березня 2019 року посадовими особами контролюючого органу з метою вручення копії наказу ГУ ДФС у Київській області від 18.03.2019 №576 «Про продовження термінів проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Васт-Транс» здійснено виїзд за податковою адресою платника.

У зв`язку з неможливістю вручити керівнику (посадовій особі) ТОВ «Васт-Транс» копії вищезазначеного наказу від 18.03.2019 №576, відповідачем складено акт відсутності платника податків (керівника платника податків або уповноваженої ним особи) за місцезнаходженням (податковою адресою) від 25.03.2019 №239/10-36-14-14/30367782 (том 2, а.с.155).

За результатами документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Васт-Транс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2018 Головним управлінням ДФС у Київській області складено акт від 15.04.2019 № 293/10-36-14-14/30367782 (том 2, а.с. 156-187).

У висновках акту перевірки стверджується про порушення ТОВ «Васт-Транс»:

- пункту 44.1, пункту 44.2, пункту 44.3 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 88 071 181 грн., в тому числі за 2016 рік в сумі 16 377 768 грн., за 2017 рік в сумі 21 494 970 грн., за 9 місяців 2018 року в сумі 50 198 443 грн.;

- пункту 44.1, 44.2, 44.3 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток у періоді, що перевірявся на загальну суму 5457932 грн., у тому числі за 9 місяців 2018 року в сумі 5457932 грн.;

- пункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14, статті 44, пункту 85.2 статті 85, абз. «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р. 20.2) у сумі 7 839 724 грн. за період з 01.01.2016 по 31.01.2018, у тому числі: січень 2016 року у сумі 92 113 грн., лютий 2016 року у сумі 49 674 грн., березень 2016 року у сумі 107 366 грн., квітень 2016 року у сумі 125 760 грн., травень 2016 року у сумі 160 821 грн., червень 2016 року у сумі 416 077 грн., липень 2016 року у сумі 642 653 грн., серпень 2016 року у сумі 593 798 грн., вересень 2016 року у сумі 84 864 грн., жовтень 2016 року у сумі 419 951 грн., листопад 2016 року у сумі 255 212 грн., грудень 2016 року у сумі 65 352 грн., січень 2017 року у сумі 470 470 грн., лютий 2017 року у сумі 128 562 грн., березень 2017 року у сумі 367 198 грн., квітень 2017 року у сумі 24 496 грн., травень 2017 року у сумі 391 573 грн., червень 2017 року у сумі 78 817 грн., липень 2017 року у сумі 801 334 грн., серпень 2017 року у сумі 236 062 грн., вересень 2017 року у сумі 1 311 380 грн., жовтень 2017 року у сумі 219 200 грн., листопад 2017 року у сумі 226 907 грн., грудень 2017 року у сумі 477 489 грн., січень 2018 року у сумі 92 595 грн.

В акті перевірки щодо виявлених порушень вказано, що позивач всупереч вимог пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України не виконав обов`язок та не надав достатньої інформації, що належить та пов`язана з предметом перевірки посадовим (службовим) особам контролюючого органу під час проведення документальної планової виїзної перевірки.

Також зазначено, що ТОВ «Васт-Транс» надіслано відповідно до Порядку №727 та статті 42 глави 1 розділу II Податкового кодексу України належним чином оформлений та підписаний заступником начальника ГУ ДФС у Київській області письмовий запит контролюючого органу про надання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження під час проведення документальної планової виїзної перевірки від 26.02.2019 № 6565/10/10-36-14-14 «Про надання документів» та роз`яснення щодо можливості застосування норми пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, проте станом на 15.04.2019 ТОВ «Васт-Транс» проігноровано законні вимоги контролюючого органу та не надано відповідних документів, інформації та письмових пояснень.

Таким чином, контролюючим органом зазначено, що перевіркою повноти визначення задекларованих ТОВ «Васт-Транс» показників Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) за період з 01.01.2016 по 30.09.2018 не можливо достовірно підтвердити задекларовані показники ТОВ «Васт-Транс».

Викладені обставини стали підставою для висновку про заниження позивачем податку на прибуток за період з 01.01.2016 по 30.09.2018 всього у сумі 88 071 181 грн., у тому числі за 2016 рік в сумі 16 377 768 грн., за 2017 рік в сумі 21 494 970 грн., за 9 місяців 2018 року в сумі 50 198 443 грн. та завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток всього у сумі 5 457 932 грн., у тому числі за 9 місяців 2018 року в сумі 5 457 932 грн.

В акті перевірки відповідачем також зазначено, що за наслідками проведених камеральних перевірок з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період з 01.01.2016 по 31.01.2018 підтверджено задеклароване від`ємне значення податку на додану вартість, яке підлягало бюджетному відшкодуванню у сумі 7 839 724 грн., у тому числі за січень 2016 року у сумі 92 113 грн., за лютий 2016 року у сумі 49 674 грн., за березень 2016 року у сумі 107 366 грн., за квітень 2016 року у сумі 125 760 грн., за травень 2016 року у сумі 160 821 грн., за червень 2016 року у сумі 416 077 грн., за липень 2016 року у сумі 642 653 грн., за серпень 2016 року у сумі 593 798 грн., за вересень 2016 року у сумі 84 864 грн., за жовтень 2016 року у сумі 419 951 грн., за листопад 2016 року у сумі 255 212 грн., за грудень 2016 року у сумі 65 352 грн., за січень 2017 року у сумі 470 470 грн., за лютий 2017 року у сумі 128 562 грн., за березень 2017 року у сумі 367 198 грн., за квітень 2017 року у сумі 24 496 грн., за травень 2017 року у сумі 391 573 грн., за червень 2017 року у сумі 78 817 грн., за липень 2017 року у сумі 801 334 грн., за серпень 2017 року у сумі 236 062 грн., за вересень 2017 року у сумі 1 311 380 грн., за жовтень 2017 року у сумі 219 200 грн., за листопад 2017 року у сумі 226 907 грн., за грудень 2017 року у сумі 477 489 грн., за січень 2018 року у сумі 92 595 грн.

Натомість, в ході проведення планової перевірки ТОВ «Васт-Транс» не надано первинних документів, що підтверджують фактичну сплату постачальникам товарів/послуг, за рахунок яких сформоване від`ємне значення, яке заявлено до бюджетного відшкодування за період з 01.01.2016 по 31.01.2018, у зв`язку з чим в порядку пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України відповідачем встановлено відсутність таких документів у платника та відповідно фактичної сплати таким постачальникам.

З огляду на викладене, контролюючий орган дійшов висновку про завищення позивачем суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку у сумі 7 839 724 грн. за період з 01.01.2016 по 31.01.2018, у тому числі по періодах: січень 2016 року у сумі 92 113 грн., лютий 2016 року у сумі 49 674 грн., березень 2016 року у сумі 107 366 грн., квітень 2016 року у сумі 125 760 грн., травень 2016 року у сумі 160 821 грн., червень 2016 року у сумі 416 077 грн., липень 2016 року у сумі 642 653 грн., серпень 2016 року у сумі 593 798 грн., вересень 2016 року у сумі 84 864 грн., жовтень 2016 року у сумі 419 951 грн., листопад 2016 року у сумі 255 212 грн., грудень 2016 року у сумі 65 352 грн., січень 2017 року у сумі 470 470 грн., лютий 2017 року у сумі 128 562 грн., березень 2017 року у сумі 367 198 грн., квітень 2017 року у сумі 24 496 грн., травень 2017 року у сумі 391 573 грн., червень 2017 року у сумі 78 817 грн., липень 2017 року у сумі 801 334 грн., серпень 2017 року у сумі 236 062 грн., вересень 2017 року у сумі 1 311 380 грн., жовтень 2017 року у сумі 219 200 грн., листопад 2017 року у сумі 226 907 грн., грудень 2017 року у сумі 477 489 грн., січень 2018 року у сумі 92 595 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки від 15.04.2019 № 293/10-36-14-14/30367782, Головним управлінням ДФС у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.05.2019 №, яким позивачеві зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 7 839 724 грн., та застосовано штрафні санкції на суму 3 919 862 грн. (том 1, а.с.22);

Не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Статтею 20 ПК України визначено права контролюючих органів, відповідно до яких, контролюючі органи мають право, зокрема: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Порядок проведення документальної перевірки регламентує глава 8 ПК України, відповідно до пункту 75.1 статті 75 якої контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Статтею 77 ПК України передбачено порядок проведення документальних планових перевірок.

Згідно з пунктом 77.4 статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Статтею 81 ПК України визначено умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Так, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Згідно з абзацом 5 пункту 81.1 статті 81 ПК України, непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац 6 пункту 81.1 статті 81 ПК України).

Отже, платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки.

Згідно з пунктом 81.2 статті 81 Податкового кодексу України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Як вбачається з наказу від 14.02.2019 №287, Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Васт-Транс» тривалістю 20 робочих днів з 25.02.2019 (том 2, а.с. 128).

Однак, 25.02.2019 посадовими особами ТОВ «Васт-Транс» у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної планової виїзної перевірки та наданні запитуваних первинних документів було відмовлено.

Вказані обставини зафіксовано актом не допуску до проведення планової виїзної документальної перевірки від 25.02.2019 №141/10-36-14-14/30367782, який складено заступником начальника відділу аудиту платників Васильківського, Києво-Святошинського, Фастівського районів, міст Васильків та Фастів управління аудиту ГУ ДФС у Київській області Маломановим Геннадієм Вікторовичем, головним державним ревізором-інспектором відділу аудиту платників Васильківського, Києво-Святошинського, Фастівського районів, міст Васильків та Фастів управління аудиту ГУ ДФС у Київській області Чернухою Людмилою Степанівною та головним державним ревізором-інспектором відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Київській області Турчиною Людмилою Ігорівною (том 2, а.с.139).

Таким чином, за умови відмови платника податків у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, контролюючий орган не мав підстав для складання акта перевірки, у зв`язку із не допуском до її проведення платником податків.

Водночас, як встановлено з акту перевірки від 15.04.2019 № 293/10-36-14-14/30367782, документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Васт-Транс» фактично було проведено в приміщенні податкового органу, у той час, як відповідно до положень підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків, а не в приміщенні податкового органу.

При цьому в наданих запереченнях проти позову відповідачем не зазначено щодо правових підстав проведення документальної планової виїзної перевірки в приміщенні податкового органу.

Разом з тим, Податковим кодексом України не передбачено право посадових осіб контролюючого органу на проведення документальної планової виїзної перевірки в приміщенні податкового органу.

З огляду на наведене та враховуючи, що проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Васт-Транс» здійснено контролюючим органом за відсутності законодавчо визначених підстав та у спосіб, що не передбачений для відповідного виду перевірок, колегія суддів приходить до висновку про протиправність проведеної Головним управлінням ДФС у Київській області перевірки ТОВ «Васт-Транс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2018, за результатами якої складено акт від 15.04.2019 № 293/10-36-14-14/30367782.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи, наказ про проведення документальної планової виїзної перевірки від 14.02.2019 №287 було оскаржено Товариством з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» до Київського окружного адміністративного суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 у справі №320/845/19, залишеним без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2019, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Київській області від 14.02.2019 №287 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» (т.2, а.с.218-228, т.3 а.с.37-46).

Ухвалою Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №320/845/19 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2019 (т.3, а,с.47-48).

В контексті наведеного колегія суддів звертає увагу, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковим органом.

Відтак, за відсутності проведеної перевірки, як юридичного факту, через невідповідність процедури її проведення вимогам чинного законодавства, у контролюючого органу відсутні підстави та компетенція на прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Беручи до уваги, що відповідачем порушено порядок проведення документальної планової виїзної перевірки, суд дійшов висновку, що наслідки такої перевірки у вигляді оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 17.05.2019 №001841202 також не можуть бути визнані правомірними, у зв`язку із чим останнє підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Щодо посилань контролюючого органу на ненадання позивачем до перевірки первинних документів, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Враховуючи те, що платником податку не було допущено посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, у позивача не виник обов`язок надавати працівникам контролюючого органу документи в порядку пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, оскільки перевірка фактично не розпочалася.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Стосовно втручання державних органів та органів місцевого самоврядування у мирне володіння майном, Європейський Суд з прав людини зазначив, що положення статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції, які визначають, що кожна фізична або юридична особа має право на мирне володіння своїм майном; ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів («James and others v. the United Kingdom», заява № 8793/79, пункт 34).

Щоб оцінити поведінку держави щодо дотримання статті 1 Протоколу 1, Суд має зробити повне дослідження різних інтересів у справі, беручи до уваги, що ціль Конвенції полягає в захисті прав, які є «очевидними та вагомими». Суд повинен встановити наявність спірної ситуації. Дійсно, коли питання суспільної користі виникає у справі, державні органи влади повинні реагувати належним чином, правильно та з великою відповідальністю. Суд повинен перевірити, чи було втручання виправданим та необхідним у кожному конкретному випадку («Beyeler v. Italy», заява № 33202/96, пункти 110, 114).

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Крім того, враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; пункт 29).

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з вимогами частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як убачається з пункту 1 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з вимогами пункту 2 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до положень частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як убачається з частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з укладеного між позивачем та адвокатом Рибченко Наталією Миколаївною договору про надання правової допомоги від 19.06.2019 №209 (том 2, а.с. 104), Замовник (позивач у справі) зобов`язується оплатити Виконавцю (адвокат Рибченко Наталія Миколаївна ) професійну правничу допомогу, а саме захист прав та інтересів замовника, порушених складанням контролюючим органом акта документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи №293/10-36-14-14/30367782 від 15.04.2019 та податкового повідомлення-рішення № від 17.05.2019, у розмірі не менше 30 000,00 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт від 24.06.2019 до договору про надання правової допомоги від 19.06.2019 №209 (том 2, а.с. 106) адвокатом Рибченко Наталією Миколаївною надана позивачу правнича допомога, а саме: аналіз та консультація стосовно податкового повідомлення-рішення № від 17.05.2019; аналіз та консультація стосовно акта перевірки №293/10-36-14-14/30367782 від 15.04.2019; збір доказів, необхідних для оскарження податкового повідомлення-рішення № від 17.05.2019 (складання запитів на інформацію №21 від 19.06.2019, №22 від 19.06.2019, №26 від 19.06.2019, №27 від 19.06.2019, №28 від 19.06.2019, №29 від 19.06.2019, №30 від 19.06.2019, №55/06 від 19.06.2019); з`ясування обставин не допуску ГУ ДФС у Київській області до проведення документальної планової виїзної перевірки платника 25.02.2019; аналіз обставин та правових наслідків справи №320/845/19, предметом якої є оскарження наказу ГУ ДФС у Київській області від 14.02.2019 №287 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Васт-Транс»; аналіз первинних бухгалтерських документів ТОВ «Васт-Транс» за період з 01.01.2016 по 30.09.2018; складання позовної заяви та виготовлення копій позовної заяви з додатками, на загальну суму 30000,00 грн.

Зазначені грошові кошти були сплачені позивачем у повному обсязі адвокату Рибченко Н.М., що підтверджується платіжним дорученням від 08.07.2019 №15107 на суму 30000,00 грн. (том 3, а.с. 58).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що розмір витрат на оплату послуг адвоката, який здійснював підготовку позовної заяви із попереднім опрацюванням матеріалів, супроводження справи в суді є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами).

Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, відповідач із клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до суду не звертався.

Відтак, враховуючи, що позивачем надано належні докази на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, які були сплачені ним з метою належного захисту інтересів позивача у Київському окружному адміністративному суді, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 30000,00 грн. підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області.

Крім цього, позивачем при зверненні до суду сплачений у розмірі 19210,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 14.06.2019 №15040 (том 1, а.с. 2).

Враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем за звернення з позовною заявою судовий збір у сумі 19210,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області.

Отже, загальна сума судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача складає 49210,00 грн.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції дійшов до правильного висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

М.І. Кобаль