Справа № 750/3789/20
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/3789/20
Провадження № 2-а/750/82/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Пишенко М.М.,

за участю позивача, представника позивача - Нестеренко С.О., відповідача Зборщика А.А. , представника відповідача Бугрима М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського управління патрульної поліції в Чернігівській області капрала поліції 1 батальйону 2 роти Зборщик Артема Андрійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

08.05.2020 року позивач звернувся з позовом до поліцейського управління патрульної поліції в Чернігівській області капрала поліції 1 батальйону 2 роти Зборщик Артема Андрійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та просив суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2430086 від 23.04.2020 року, а справу закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, або закрити справу на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю в разі надання достатніх доказів відповідачами розташування краю дороги, щоб можна було однозначно вказати про початок виміру відстані та доказ наявності виїзду з прилеглої території, а не перехрестя.

В обґрунтування позову зазначив, що 23.04.2020 року близько 12-40 год. позивач рухався по вулиці Гагаріна в м. Чернігові і йому терміново зателефонували, для того щоб відповісти на дзвінок позивач вибрав місце між зупинкою громадського транспорту та перехрестям, будь-яких заборонних знаків не було, до нього підійшов інспектор та відносно позивача було винесено постанову серії ЕАК №2430086 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за порушення вимог п. 15.9 и) Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Відповідач капрал поліції Зборщик А.А. просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву та просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

23 квітня 2020 року близько 12 год. 31 хв. в м. Чернігові по вул. Гагаріна, 22 водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки ВАЗ 21074 номерний знак НОМЕР_1 та здійснив зупинку ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим порушив вимоги п. 15.9 и) Правил дорожнього руху.

Пунктом 15.9 (и) Правил дорожнього руху визначено, що зупинка транспортного засобу забороняється ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Вимога обумовлена тим, що транспортний засіб, у разі паркування неподалік виїзду, закриває огляд водієві, який виїздить, чим створює для нього та інших учасників дорожнього руху небезпечну і непередбачену ситуацію.

У пункті 1.10 Правил дорожнього руху наведено поняття прилеглої території, як території, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Згідно пункту 1.10 ПДР України, вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

У всіх випадках, коли йдеться мова про вимушену зупинку, водій може припинити рух транспортного засобу навіть у тих місцях, де згідно із Правилами заборонена зупинка.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Отже, за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення позивача притягнуто до відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00 копійок.

30.04.2020 року позивач скористався своїм правом та в порядку ст. 288 КУпАП звернувся до управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції із заявою про скасування постанови про адміністративне правопорушення, серії ЕАК № 2430086 від 23.04.2020 року.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_2 постанова серії ЕАК № 2430086 від 23.04.2020 залишена без змін.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Зборщик Артем Андрійович є уповноваженим працівником підрозділу патрульної поліції Національної поліції проходить службу на посаді поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції у відповідності до ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за ч.1ст.122 КУпАП.

Згідно п.10 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за дорожнім рухом.

Стаття 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото-; і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином, дана стаття дозволяє поліцейському використовувати інформацію, отриману, зокрема із відеотехніки з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху, в тому числі відеозаписи отримані із портативного відеореєстратора поліцейського.

З відеозапису з нагрудного реєстратора поліцейського патрульної поліції «б/к № 00050», встановлено, що дійсно ОСОБА_2 здійснив зупинку ближче 10 метрів, від виїзду з прилеглої території та зафіксовано здійснення заміру відстані, а також притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Так, на відео та фото зафіксовано, що позивач зупинив автомобіль на відстані меншій ніж 10 м від прилеглої території, зокрема на відео позивач вказує замір відстані 6 метрів.

Виправдовуючи вчинення правопорушення, позивач зазначає, що зупинився у зв`язку із важливим телефонним дзвінком по «сімейним питанням», проте телефонний дзвінок не є підставою для "вимушеної зупинки", що тягне за собою порушення Правил дорожнього руху.

Аналогічної позиції притримується і ВС/КАС у справі № 524/10050/16-а від 04.06.2020 року - відповідно до якої, перелік підстав за яких дозволено вимушену зупинку є вичерпним та телефонний дзвінок до нього не входить.

Посилання позивача, що він візуально виміряв відстань та зупинився в дозволеному місці не можуть бути взяті до уваги, оскільки пояснення не доводяться належними доказами, а заміри надані позивачем, які вказують на відстань більше 10 метрів, суд не може прийняти до уваги, оскільки такі заміри здійснювалися позивачем в інший день без повідомлення відповідача, тому не доводять факт дійсної зупинки позивача 23.04.2020 більше 10 метрів.

Пунктом 1.5 ПДР України визначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відеозаписом із портативного відеореєстратора також підтверджується, що інспектором передбачена законодавством процедура розгляду справи, щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та, до початку винесення постанови позивачу роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Оскільки відповідно до положень ст. 258 КУпАІІ справи даної категорії розглядаються у порядку скороченого провадження, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення, тому не є перешкодою у користуванні послугами адвоката.

Згідно чинного законодавства до повноважень та обов`язків поліцейського не входить надавати юридичний захист та забезпечувати адвокатом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності. Законодавством не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення та реалізація цього права позивачем не пов`язана з обов`язком поліцейського відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця у галузі права. Поліцейський згідно із законодавством лише ознайомлює особу із її правами, однак, виключно правопорушник вирішує, чи скористається він своїми правами і яким саме чином.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

У зв`язку з відмовою позивача ставити підпис у відповідній графі постанови про її отримання, відповідачем здійснено запис «відмовився» та копія постанови на адресу позивача була направлена рекомендованим листом.

Електронна постанова не містить графи для написання пояснень, однак це жодним чином не обмежує позивача у користуванні своїм правом давати пояснення як усно, так і письмово на окремому аркуші, який в обов`язковому порядку долучається до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

До того ж на відео вбачається, що під час розгляду справи позивач не виявив бажання давати пояснення письмово, а надав їх в усній формі, які були взяті до уваги при винесенні постанови.

Згідно ст. 33 КУпАП - стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Наявності протиріч між поясненнями позивача ОСОБА_2 та іншими матеріалами справи, а саме відеозаписом який спростував свідчення останнього не можуть трактуватися на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні ухваленому 29.06.2007 року у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої падати, постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що поліцейський Зборщик Артем Андрійович під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та винесення постанови серії ЕАК № 2430086 від 23.04.2020 року діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, при цьому, жодним чином не порушив права позивача, а постанова повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

З врахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_2 до поліцейського управління патрульної поліції в Чернігівській області капрала поліції 1 батальйону 2 роти Зборщик Артема Андрійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 77, 242, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_2 до поліцейського управління патрульної поліції в Чернігівській області капрала поліції 1 батальйону 2 роти Зборщик Артема Андрійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В.Карапута