Справа № 200/9189/20-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

07 жовтня 2020 р. Справа №200/9189/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши без повідомлення заінтересованих осіб заяву Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про забезпечення позову у справі, у справі за позовом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до Головне управління Держпраці у Донецькій області про визнання дій протиправними і скасування припису, -

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області (далі позивач, ГТУЮ у Донецькій області) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області (далі відповідач, ГУ Держпраці), в якому просить: - визнати протиправними дії Головного управління Держпраці у Донецькій області, - скасувати припис Головного управління Держпраці у Донецькій області від 10 липня 2020 року № ДЦ13401/2056/АВ/П.

Також позивач подав заяву про забезпечення позову, якою просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії припису Головного управління Держпраці у Донецькій області від 10 липня 2020 року № ДЦ13401/2056/АВ/П на час розгляду судового спору.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач посилається на те, що дії Головного управління Держпраці у Донецькій області при здійсненні позапланового інспекційного відвідування в Головному територіальному управлінні юстиції у Донецькій області є протиправними у зв`язку з недотриманням порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю та вимог закону. Позапланова перевірка (інспекційного відвідування) ГТУЮ у Донецькій області проведена щодо інших працівників ГТУЮ у Донецькій області, які не звертались до відповідача з відповідними зверненнями щодо порушення їх прав. Зазначає, що про проведенні інспекційного відвідування інспекторами ГУ Держпраці було порушено пп. 4 п. 13 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 823 від 21.08.2019 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» (далі Порядок № 823), а саме були розглянуті питання, які є предметом розгляду в суді, тим самим були порушені права і інтереси об`єкта відвідування.

ГТУЮ у Донецькій області зазначає, що у випадку неподання заяви про забезпечення позову і невиконання припису у встановлені строки, посадових осіб Головного територіального управління юстиції у Донецькій області може бути притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 188-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення або можуть бути вжиті інші негативні заходи відносно Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

До суду надана незасвідчена копія припису ГУ Держпраці від 10 липня 2020 року № ДЦ13401/2056/АВ/П, відповідно до якого зобов`язано голову ліквідаційної комісії ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 у строк до 09.10.2020 усунути виявлені порушення законодавства про оплату праці.

У вказаному приписі є відмітка про його отримання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 2 статті 150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Пунктом 1 ст. 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі № 826/16888/18 вказав, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За Рекомендацією №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду, або про очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі №826/16888/18 вказав, що вирішуючи заяву, суд повинен проаналізувати та оцінити ці доводи заявника щодо «очевидності» ознак протиправності рішення та порушення прав позивача, при цьому, пропри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Суд зазначає, що наведене в заяві обґрунтування необхідності забезпечення позову не свідчить про наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного припису відповідача.

Указане заявником обґрунтування потребує з`ясування обставин в адміністративній справі, з підтвердженням відповідними доказами і наданням оцінки аргументам учасників справи. Наведене, фактично, зумовлює вирішення спору по суті, що не відповідає завданням інституту забезпечення позову.

Також суд зазначає, що не спростовуючи у позовній заяві та в заяві про забезпечення позову посилання ГУ Держпраці про порушення позивачем вимог законодавства про оплату праці, останній просить зупинити дію указаного припису і , фактично, продовжити стан, за яким ГТУЮ у Донецькій області, як роботодавець, порушує законодавство про оплату праці, що, на думку суду, є недодержанням засад співмірності при вирішені питання про застосування заходів забезпечення позову.

Суд ураховує, що з 10.07.2020 (дати отримання позивачем оскаржуваного припису) ГТУЮ у Донецькій області мало достатньо часу для звернення до суду з цим позовом для вирішення публічно-правового спору до спливу строку виконання указаного припису.

Також наведене в заяві про забезпечення позову обґрунтування містить лише припущення можливості настання негативних наслідків для відповідача і його посадових осіб.

Отже, на думку суду, зазначені обставини в їх сукупності свідчать про необґрунтованість заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала складена в повному обсязі і підписана суддею 7 жовтня 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.О. Куденков