Справа № 264/4276/20
Суддя: Іванченко А. М.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/4276/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2020 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови від 27.06.2020 року серії ЕАМ №2749554, винесеної поліцейським роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Серванським Назаром Володимировичем про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн., за те, що він 27.06.2020 року о 19.53 годині в м.Маріуполі по вул. Рельєфній,77 керував транспортним засобом Geely CK, державний номерний знак НОМЕР_1 , не подав сигнал покажчику повороту відповідного напрямку, а також не користувався засобами пасивної безпеки, тобто був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.п.2.3.в, 9.4 ПДР України. Із постановою не згодний і просить її скасувати, оскільки вважає її необґрунтованою і незаконною, вважає, що відповідачем було порушено порядок розгляду справи, розгляд справи проводився за його відсутності, зміст постанови йому не оголошувався. Крім того, відповідач позбавив його можливості скористатися своїми правами та не роз`яснив їх зміст, не надав можливості скористатися правовою допомогою, ознайомитися з матеріалами справи, не були досліджені докази. Постанова була винесена без підготовки розгляду справи, не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Постанова не була повністю оформлена. Вказав, що інспектор упереджено та не об`єктивно поставився до з`ясування обставин справи, незаконно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддав стягненню. Зазначив, що правил дорожнього руху не порушував. На підставі викладеного, просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач та його представник адвокат Шульга І.І. в судове засідання не з`явились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надіслав до суду відзив, зазначив, що позивачем було допущено порушення правил дорожнього руху. За скоєне правопорушення позивача на законних підставах було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн. У підтвердження доводів, надав диск з відеозаписом. На підставі цього, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову. Розгляд справи просив провести без його участі.

Ознайомившись з письмовим відзивом позивач надав на адресу суду письмову відповідь на відзив, в якій зазначив, що належним доказом правопорушення, вказаного в постанові, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що підтверджувало б факт, що він несвоєчасно подав попереджувальний сигнал перед виконанням повороту менш, як за 50-100 м.

Оскільки обидві сторони у справі надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.3 ст. 194, ч.9 ст. 205 КАС України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 27.06.2020 року постановою серії ЕАМ №2749554, винесеною поліцейським роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Серванським Назаром Володимировичем, було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн., за те, що він 27.06.2020 року о 19.53 годині в м.Маріуполі по вул. Рельєфній,77 керував транспортним засобом Geely CK, державний номерний знак НОМЕР_1 , не подав сигнал покажчику повороту відповідного напрямку, а також не користувався засобами пасивної безпеки, тобто був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.п.2.3.в, 9.4 ПДР України.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не оспорюється, що він керував автомобілем в зазначений час, однак останній зазначає, що порушення Правил дорожнього руху України не допускав.

Згідно постанови серії ЕАМ №2749554 від 27.06.2020 року позивач ОСОБА_1 порушив п.2.3.в та 9.4 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до пп. «б» п. 9.2 Правил дорожнього руху України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

В п. 9.4 Правил дорожнього руху України, зазначено, що подавати сигнал покажчика повороту, або рукою належить завчасно до початку маневру, але не менше як за 50-100 м. у населених пунктах і за 150-200 м. поза ними, і припиняти негайно після його закінчення. Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

Згідно п.2.3.в ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Так, положеннями ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.1ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Згідност.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.40 Закону України "Про Національну поліцію" (надалі - Закон №580-VIII), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови відповідачем надано відео файли, які досліджені судом в порядку ст.220 КАС України. Дані файли підтверджують те, що водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Geely CK, державний номерний знак НОМЕР_1 , а також містять процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови, проте не відображають замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що підтверджувало б факт, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав попереджувальний сигнал перед виконанням повороту менш, як за 50-100 м.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що посилання позивача є обґрунтованими і наданий суду доказ, суд не може розцінювати як належний та допустимий доказ порушення позивачем ПДР.

Керуючись ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому жодного доказу, який би спростував факти, викладені в позові та відповіді на відзив, в ході судового розгляду справи суду не надано, а тому наявність події та складу адміністративного правопорушення була не підтверджена, а тому є підстави для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тож суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст. ст.2,5-10,72-77, 90, 122,159,229, 241-246,255,286,295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,- задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2749554 від 27.06.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , витрати із сплати судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А. М. Іванченко