Справа № 428/5349/20
Суддя: Кордюкова Ж. І.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №428/5349/20
Провадження №2-а/428/340/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Прокопенка Івана Віталійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Прокопенка Івана Віталійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 17.06.2020 року відносно нього була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №564584, згідно з якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП. Відповідно до зазначеної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 17.06.2020 року в м. Сєвєродонецьку по вул. Курчатова, керуючи транспортним засобом Scoda Octavia Tour, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку в місці зупинки маршрутних транспортних засобів та не пред`явив на вимогу поліцейського реєстраційний талон та посвідчення водія, чим порушив вимоги пунктів 2.1, 2.4.(а),15.9 (е) Правил дорожнього руху.

Він заперечує скоєння зазначеного адміністративного правопорушення, оскільки здійснює перевезення, як підприємець, на таксі, а тому ніяких порушень Правил дорожнього руху він не вчиняв. Він пред`явив відповідачу ліцензію на здійснення внутрішніх перевезень в режимі таксі, поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів та сервісну книжку на автомобіль. Оскільки в його діях відсутнє порушення Правил дорожнього руху, то він не зобов`язаний пред`являти документи. За таких обставин у відповідача не було законних підстав вимагати у нього посвідчення водія і реєстраційний талон.

Відповідач порушив його право на отримання професійної правничої допомоги.

Просив суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №564584 від 17.06.2020 року, вирішити питання про судові витрати.

06.07.2020 року судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

04.09.2020 року судом постановлено ухвалу про призначення справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач інспектор взводу №2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Прокопенко І.В. надав суду відеозапис з місця події.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст. 293 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.2.1 (а, б, ґ) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пунктом 15.9 (е) Правил дорожнього руху встановлено, що зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Частиною 1 ст.122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

17.06.2020 року відповідачем винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №564584 у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за скоєння правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 17.06.2020 року в м. Сєвєродонецьку по вул. Курчатова, керуючи транспортним засобом Scoda Octavia Tour, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку в місці зупинки маршрутних транспортних засобів та не пред`явив на вимогу поліцейського реєстраційний талон та посвідчення водія, чим порушив вимоги пункту 2.1, 2.4.(а), 15.9 (е) Правил дорожнього руху.

Справа про адміністративне правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП, була розглянута на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що не суперечить чинній на час складення постанови редакції ст. 258 КУпАП, а також змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (далі - Інструкція).

Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП без складання відповідного протоколу відповідає вимогам ст.ст. 222, 258 КУпАП та Інструкції.

Відповідачем на підтвердження правомірності прийнятого рішення стосовно позивача було надано відеозапис з місця події.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580), поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону №580, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст.75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому в оскаржуваній постанові зазначено, що до неї додається відео зроблене SMART DSJX 0009_ВВ0003, отже наданий відеозапис може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КАС України.

Таким чином, суд приймає до уваги наданий відповідачем відеозапис та вважає його належним та допустимим з огляду на вимоги КАС України.

На відеозаписі зафіксовано автомобіль Scoda Octavia Tour з позначками «таксі», біля якого стоїть позивач та відмовляється на вимогу поліцейського надати посвідчення водія та реєстраційний талон на транспортний засіб. Зафіксовано надання позивачем відповідачу для огляду полісу (сертифікату) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та телефонний дзвінок адвокату, під час розмови з яким пояснює, що він за 15 м від зупинки здійснив висадку пасажирів. Зафіксовано повторну відмову ОСОБА_1 надати на вимогу поліцейського посвідчення водія та реєстраційний талон на транспортний засіб. Зафіксовано початок розгляду справи відповідачем стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 , ч.1 ст.126 КУпАП, роз`яснення прав позивачу за ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП українською та російською мовами. Після роз`яснення прав позивач просить назвати прізвища поліцейських, щоб оскаржити їх дії до суду. Зафіксовано ознайомлення позивача з постановою та вручення йому копії постанови.

Аналізуючи наданий відеозапис, суд відзначає, що на ньому не зафіксовано, що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 заявляв про необхідність отримання ним правої допомоги.

Зазначений відеозапис повністю спростовує доводи позивача щодо порушення відповідачем його права на отримання професійної правничої допомоги.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність щодо надання послуг таксі, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.03.2016 року та копією ліцензії від 12.05.2016 року №231.

Суд враховує приписи пунктів 2.15, 17.1 Правил дорожнього руху, якими встановлено, що водій таксі має право:

а) рухатися на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8 або 5.11;

б) здійснювати посадку та висадку пасажирів у межах смуги для маршрутних транспортних засобів, позначеної дорожнім знаком 5.8 або 5.11, з урахуванням положень пунктів 15.1 та 15.2 цих Правил.

На дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі) на цій смузі.

Пунктами 15.1, 15.2 Правил дорожнього руху вставновлено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

З аналізу наведених норм Правил дорожнього руху можна зробити висновок, що таксі дійсно можуть здійснювати посадку та висадку пасажирів, але лише у межах смуги для маршрутних транспортних засобів, позначеної дорожнім знаком 5.8 або 5.11, з урахуванням положень пунктів 15.1 та 15.2 цих Правил.

Суд відзначає, що момент зупинки ОСОБА_1 транспортного засобу, який використовується як таксі, у місці зупинки для маршрутних таксі взагалі не зафіксовано, що позбавляє суд можливості перевірити, чи дійсно позивач порушив вимоги Правил дорожнього руху та здійснив зупинку в зоні дії знаків 5.43.1. та 5.43.2., про що заявив відповідач.

Оскільки відповідач не довів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, то постанова в частині притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню.

Оскільки на думку поліцейського позивач порушив Правила дорожнього руху, то відповідач відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про національну поліцію" та п. 2.4 Правила дорожнього руху мав підставу вимагати у водія пред`явити документи, передбачені п. 2.1 Правила дорожнього руху.

При цьому суд враховує, що відносно позивача виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, зокрема, скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови.

За таких обставин суд вважає неправомірною відмову позивача ОСОБА_1 надати на законну вимогу поліцейського посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, що свідчить про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та відсутність для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності в цій частині.

Щодо позовних вимог про визнання дій відповідача протиправними суд зазначає, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, дії поліцейського патрульної поліції щодо виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, у разі такого виявлення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Інструкцією № 1395, що має наслідком прийняття відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення. Тому самі по собі дії щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані протиправними.

Виходячи з викладеного, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Суд відзначає, що позивачем був пропущений строк для звернення до суду з цим позовом.

Частинами 1, 2 ст. 121 КАС України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зважаючи на те, що пропуск строку для звернення позивача до суду відбувся з поважних причин (позивач намагався отримати придатну для читання копію оскаржуваної постанови), суд вважає можливим поновити йому строк звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного суд вважає, що понесені позивачем судові витрати в розмірі 210,20 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок Управління патрульної поліції в Луганській області, оскільки позовні вимоги задоволені частково.

Керуючись ст.ст. 2, 9-11, 14, 72-77, 139, 229, 241- 247, 250, 255, 286, 293, 295, 297, Перехідними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з позовною заявою.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №564584 від 17.06.2020 року в частині накладення адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 210,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в Першому апеляційному адміністративному суді через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: інспектор взводу №2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Прокопенко Іван Віталійович, місцезнаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8.

Суддя Ж.І. Кордюкова