Справа № 520/6574/2020
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 р.Справа № 520/6574/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., м. Харків, повний текст складено 08.07.20 року по справі № 520/6574/2020

за позовом ОСОБА_1

до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції треті особи Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною, визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного регіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Код , 61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, щодо не виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» про вчинення заходів і дій виконання у повному обсязі рішення суду від 08.07.2019 року №520/5950/19 про зобов`язання суб`єкта владних повноважень провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р(11 )/2019, а також не надсилання в установленому законом порядку і не надання копії вчинених дій і постанови про закінчення виконавчого провадження;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), - постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №60462491 від 24.03.2020 року за виконавчим листом №520/5950/19 від 18.10.2019р. на виконання рішення суду від 08.07.2019 №520/5950/19 про зобов`язання суб`єкта владних повноважень провести ОСОБА_1 з 25.04.2019р. перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р(11)/2019;

- зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Код , 61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, виконати вимоги Закону України Про виконавче провадження та здійснити заходи і дії щодо виконання у повному обсязі рішення суду за нормою частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» «виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року» за відновленим виконавчим провадженням ВП №60462491 за виконавчим листом №520/5950/19 від 18.10.2019р., на виконання рішення суду від 08.07.2019 №520/5950/19 про зобов`язання органу ПФУ провести ОСОБА_1 з 25.04.2019р. перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1- р(11 )/2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем, на підставі формальної відповіді боржника, без належної перевірки стану виконання рішення суду у повному обсязі, незаконно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №60462491 від 24.03.2020 року за виконавчим листом №520/5950/19 від 18.10.2019р. на виконання рішення суду від 08.07.2019 №520/5950/19, оскільки вказане рішення не виконано в повному обсязі, чим порушені права позивача.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2020р. у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного регіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною, визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що з доводами та висновками суду не погоджується. Вказує, що вони безпідставні, не обґрунтовані, не відповідають фактичним обставинам і є незаконними. Посилається на те, що фактично, виконавцем на підставі формальної відповіді боржника без належної перевірки стану виконання рішення суду у повному обсязі, витребування документальних підтверджень: розрахунку; періоду; суми боргу; правильності нарахування, незаконно винесено постанову. Зазначає, що висновки суду про «вичерпний перелік дій виконавця» є помилковим, та спростовується приписами ст.18 ЗУ Про виконавче провадження. Також вказує, що в оскаржуваному рішенні виконавця стверджується: "Боржником не надано інформації», "не надано доказів", тобто чітко доведено пасивність і бездіяльність відповідача, та суд дані обставини ігнорує. Вказує, що судом як і державним виконавцем ігноровано вимоги ЗУ "Про виконавче провадження щодо примусового виконання рішення", яким не виконано даних норм. Крім того, виконавець обмежився отриманням 19.11.19 від Боржника Листа, яким повідомляється що на виконання рішення суду та постанови ВП проведено перерахунок, нараховано борг, виплата буде проведена згідно Постанови КМУ. Рішення виконано в повному обсязі. Зазначає, що рішення виконавця і рішення суду є передчасними та незаконними. Перевірки здійснених боржником перерахунків пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, виконавцем не здійснено взагалі, та судом належної оцінки цьому не надано. Факт виконання рішення повинен був перевірений державним виконавцем, однак дій і заходів належних не вчинив. Без здійснення реальної перевірки виконання рішення суду, виніс спірну постанову. За наведених доводів позивача, достатньо підстав стверджувати що у державного виконавця були відсутні підстави для прийняття оспорюваного рішення. Зазначає, що виконавець не переконався у фактичному виконанні рішення і неможливості його виконання без участі боржника та передчасно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. Також, посилається на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 9 жовтня 2019р. №870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» ліквідовано територіальні органи Міністерства юстиції, та утворено міжрегіональні органи Міністерства юстиції, і згідно з п. З Постанови, міжрегіональні територіальні органи що утворюються згідно п.2 цієї постанови, є правонаступниками територіальних органів, які ліквідуються згідно п. 1: Східне міжрегіональне управління (м. Харків) - в тому числі і Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Головне територіальне управління юстиції у Харківській області з 18.10.2019 знаходиться у стані припинення. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України №3173/5 від 16.10.2019 створено Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків). Однак, виконавцем щодо зміни органу примусового виконання чи передачу до правонаступника виконавчого провадження у зв`язку з проведення реорганізації також не повідомлялося як і про хід ВП. Такі факти також свідчать про протиправну бездіяльність та передчасність закінчення ВП. За наведених доводів позивача, достатньо підстав стверджувати що у державного виконавця були відсутні підстави для прийняття оспорюваного рішення. Виконавець не переконався як у виконанні рішення так і неможливості його виконання без участі боржника. Посилається на висновки суду викладені Харківським окружним адміністративним судом у справі №520/6874/2020 від 06.08.20. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції зазначає про право для захисту свого права подати заяву згідно ст.382,383 АС України та стверджує про «повне і всебічне з`ясування фактичних обставин». Однак такі твердження суду спростовуються, тим що таку заяву подана до суду, та розглянуто - постанова Другого апеляційного суду від 27.02.2020 №520/5950/19, та за висновком суду це диспозитивне право суду при ухваленні рішення. Виходячи з наведеного, посилання суду на подання такої заяви не забезпечує захисту права позивач що став інвалідом під час виконання обов`язку військової служби під час ліквідації аварії на ЧАЕС та втрати здоров`я. Вважає, що наведене дає підстави стверджувати про двійні підходи (вибірковість) у здійснення правосуддя. З огляду на зазначене вище просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.20р. про відмову в задоволенні позовних вимог та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Також від позивача по справі, до суду надійшли додаткові клопотання, в яких посилається на висновки Верховного Суду викладені в постанові від 15.09.20 №635/7878/16, aп №K/9901/17592/18, К/9901/17591/18, від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15. Зазначає, що Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції (Постанова Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 №826/14016/16, від 11.02.2019р. у справі № 2а-204/12 . Розгляд справи просить провести без участі позивача.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020р. залучено до участі у справі № 520/6574/2020 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяв.

Також відповідач та третя особа повідомлялись на електронні адреси, які містяться в матеріалах справи.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені заздалегідь та належним чином.

Також відповідач та третя особа повідомлялися на електронні адреси, які містяться в матеріалах справи.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного регіонального управління Міністерства юстиції при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження діяв на підставі та в межах своїх повноважень, тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 року №520/5950/19 - скасовано рішення Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 67 від 28.05.2019р., яке винесено відносно ОСОБА_1 та зобов`язано Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести позивачу з 25.04.2019 року перерахунок пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до положення ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та провести відповідні виплати ( з урахуванням сплачених раніше сум пенсії).

Вказане рішення набрало законної сили 08.08.2019 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року №520/5950/19 - заяву позивача задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження, а саме: боржника - Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, Харківська обл., місто Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов.).

18.10.2019 року Харківський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист від 08.07.2019 року №520/5950/19.

01.11.2019 року на підставі заяви позивача державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа від 08.07.2019 року №520/5950/19 виданого Харківським окружним адміністративним судом 18.10.2019 року та надіслано сторонам виконавчого провадження, з вимогою виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Також, 01.11.2019 року державним виконавцем винесені постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

19.11.2019 року до Відділу надійшла відповідь від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №3933/04.9-20 від 15.11.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії та нараховано суму боргу за період з 25.04.2019 року. Повідомлено, що виплату буде проведено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649, рішення суду виконано в повному обсязі.

Як вбачається із наданого відповідачем відзива на позовну заяву, копій матеріалів ВП 60462491 - розглянувши надані боржником документи, державний виконавець дійшов до висновку, що на теперішній час рішення суду за зазначеним виконавчим документом, виконано не у повному обсязі, а саме: не здійснено виплату заборгованості з пенсійних виплат стягувачеві, відповідно до рішення суду. Рішення суду у повному обсязі не виконано.

04.12.2019 року керуючись статтями 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн., зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність.

Станом на 23.03.2020 року боржником повторно не надано доказів повного виконання рішення згідно з виконавчим документом, а також не проінформовано державного виконавця про вжиті організаційно-правові заходи, спрямовані на його фактичне та у повному обсязі виконання.

Керуючись ч. 2 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за повторне невиконання рішення суду у повному обсязі без поважних причин 23.03.2020 року на боржника накладено штраф у розмірі 10200,00 грн.

Станом на 23.03.2020 року боржником повторно не надано доказів повного виконання рішення згідно з виконавчим документом, а також не поінформовано державного виконавця про вжиті організаційно-правові заходи, спрямовані на його фактичне та у повному обсязі виконання. Таким чином, відповідач прийшов до висновку, що рішення суду не виконано без поважних причин, а його виконання без участі боржника неможливе.

24.03.2020 державним виконавцем на виконання вимог ст. 63, 75 Закону України Про виконавче провадження до Головного Управління Національної поліції у Харківській області направлено повідомлення №60462491 про вчинення кримінального правопорушення.

На підставі вищенаведеного, 24.03.2020 року відповідачем керуючись пунктом 11 частини 1 статті 39 та ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 60462491.

Вважаючи дії державного виконавця та постанову відповідача про закінчення виконавчого провадження протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404) .

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Частинами 5, 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Нормами пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі:надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Стаття 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Так, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною третьою зазначеної статті Закону виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З системного аналізу наведених вище норм випливає, що державний виконавець зобов`язаний вчинити всі заходи, необхідні для своєчасного повного виконання рішення, у зв`язку з чим, наділений повноваженнями щодо накладення штрафів на боржника, повідомлення правоохоронних органів щодо притягнення боржника до відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже стаття 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що після вжиття вказаних дій, у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, та надіслання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05 березня 2020 року по справі №127/522/17 та від 02.07.2020 року №465/576/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що державним виконавцем здійснювалась перевірка виконання судового рішення - відібрано пояснення боржника, постановами від 04.12.2019 року та від 23.03.2020 року накладено штрафи на боржника розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду, та штраф на боржника в подвійному розмірі в сумі 10200 грн., надсилались повідомлення та попередження, якими було зобов`язано боржника виконати рішення суду в повному обсязі, та 24.03.2020 року до Головного Управління Національної поліції у Харківській області направлено повідомлення №60462491 про вчинення кримінального правопорушення боржником.

Таким чином, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного регіонального управління Міністерства юстиції при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження діяв на підставі та в межах своїх повноважень, тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

З наведених обставин колегія суддів вбачає, що державний виконавець вчинив усі передбачені законодавством дії для повного виконання рішення суду у справі №520/5950/19, а також дії, які передують винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження і повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Адже Закон України «Про виконавче провадження» чітко регламентує послідовність таких дій, до яких, зокрема, відносяться: - накладення на боржника штрафу та перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин); - накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин); - звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

З урахуванням вищенаведеного, доводи позивача стосовно не виконання державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вимог Закону України «Про виконавче провадження» про вчинення заходів і дій виконання у повному обсязі рішення суду від 08.07.2019 року №520/5950/19, є помилковими.

З урахуванням того, що в даному випадку виконання судового рішення здійснюється за участю боржника, колегія суддів не вбачає можливості вчинення будь-яких додаткових дій відповідачем в межах Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів зазначає, що в рамках розгляду цієї справи у суду відсутні повноваження будь-яким чином прискорити процес виконання судового рішення, адже державним виконавцем вчинено вичерпний перелік дій, передбачених законом.

Щодо посилань позивача в апеляційній скарзі на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 9 жовтня 2019р. №870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» ліквідовано територіальні органи Міністерства юстиції, однак, виконавцем щодо зміни органу примусового виконання чи передачу до правонаступника виконавчого провадження у зв`язку з проведення реорганізації також не повідомлялося як і про хід ВП, колегія суддів зазначає наступне.

Дані доводи позивача не впливають на вирішення справи по суті оскільки наведене не свідчить про не вчинення конкретних виконавчих дій в межах Закону України "Про виконавче провадження".

Посилання позивача в апеляційній скарзі на рішення Харківським окружним адміністративним судом у справі №520/6874/2020 від 06.08.20 є не обґрунтованим. Дане судове рішення не є рішенням, яке є обов`язковими до виконання, та таким що має преюдиційне значення для вирішення справи.

Крім того, суд відхиляє посилання позивача на постанови Верховного Суду України справі від 15.09.20 №635/7878/16, aп №K/9901/17592/18, К/9901/17591/18, від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15, від 28.03.2018 № 705/552/15-а, від 18.04.2018 №826/14016/16, від 11.02.2019р. у справі № 2а-204/12, оскільки правовідносини у даних справах не є аналогічними тим, що розглядались у справі Верховним Судом України.

В даному випадку, з урахуванням предмету позову, підлягає застосуванню постанова Верховного Суду від 05 березня 2020 року по справі №127/522/17 та від 02.07.2020 року №465/576/17.

Щодо посилань позивача на те, що суд першої інстанції помилково в своєму рішення зазначив що позивач для захисту свого права може подати заяву згідно ст.382,383 АС України, однак такі твердження суду спростовуються, тим що таку заяву подана до суду, та розглянуто - постанова Другого апеляційного суду від 27.02.2020 №520/5950/19, та за висновком суду це диспозитивне право суду при ухваленні рішення.

Наведені посилання жодним чином не впливає на спірне рішення державного виконавця прийняте в межах Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому колегія суддів зазначає, що в разі наявності протиправної бездіяльності (дій, рішень) боржника, щодо виконання судового рішення, позивач не є обмеженим в зверненні до суду в порядку ст. 383 КАС України з відповідних підстав.

Проте, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.4 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Необхідною умовою залучення третіх осіб є той факт, що судове рішення у справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки осіб, які не є стороною у справі.

Предметом розгляду даної справи є правомірність прийняття відповідачем постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №60462491 від 24.03.2020 року за виконавчим листом №520/5950/19 від 18.10.2019р. боржником у справі є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 49 КАС України, залучення до участі у справі третьої особи є обов`язком суду, якщо рішення суду може вплинути на їх права та обов`язки.

Проте, судом першої інстанції в порушення ст. 49 КАС України, боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не було залучено до розгляду справи в якості третьої особи.

Під час розгляду справи, суд першої інстанції належним чином не дотримався та не вирішив питання в порядку передбачених ст.49 КАС України, стосовно можливості залучити до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, передбачених ст. 49 КАС України, що з урахуванням приписів п. 4 ч.3 ст.317 КАС України, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року по справі № 520/6574/2020 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло І.С. Чалий