Справа № 580/1540/20
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1540/20 Суддя (судді) першої інстанції: С.М. Гарань
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не виплати ОСОБА_1 пенсії починаючи з 29.01.2019 виходячи із розміру нарахованої пенсії в сумі 21 014,70 грн. із виплатою пенсії без обмеження максимального розміру - десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести ОСОБА_1 виплату пенсії починаючи з 29.01.2019 виходячи із розміру нарахованої пенсії в сумі 21 014,70 грн., із виплатою пенсії без її обмеження максимального розміру - десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність;

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не виплати ОСОБА_1 пенсії починаючи з 29.01.2019 виходячи із розміру нарахованої пенсії в сумі 21 014,70 грн. із виплатою пенсії без обмеження максимального розміру - десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести ОСОБА_1 виплату пенсії починаючи з 29.01.2019 виходячи із розміру нарахованої пенсії в сумі 21 014,70 грн., із виплатою пенсії без її обмеження максимального розміру - десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що відповідно ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 максимальний розмір пенсії, призначеної (перерахованої) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, а тому відсутні підстави для виплати позивачу пенсії без обмеження її максимальним розміром.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області вказано на необґрунтованість її доводів, та зазначено про правомірність висновків суду першої інстанції, який прийняв законне судове рішення, належно та повно встановивши обставини справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, наказом Міністерства Внутрішніх Справ України № 50 о/с від 02.02.2005 ОСОБА_1 звільнено у відставку за пунктом 65 "б" з вислугою років в календарному обчисленні - 26 років 05 місяців 24 дні та призначено пенсію за вислугою років.

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2017 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок пенсії позивачу на підставі довідки ліквідаційної комісії Управління МВС України від 17.05.2017 №911/07 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

31.01.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про перерахунок його пенсії, виходячи із розміру грошового забезпечення начальника ГУ НП в Черкаській області в званні генерала поліції третього рангу станом на січень 2019 року, що складає 30021,00 грн.

Відповідно листа ГУ ПФУ в Черкаській області №151/П-10 від 14.02.2019 пенсійний фонд не вбачав підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачу.

Позивач не погоджуючись із такою позицією ГУ ПФУ в Черкаській області звернувся до суду із позовом.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.05.2019 у справі № 580/871/19 позовні вимоги позивача задоволено повністю, зобов`язано ГУ ПФУ в Черкаській області перерахувати пенсію відповідно до довідки про грошове забезпечення визначеного станом на 29.01.2019.

Після перерахунку розмір пенсії позивача становить 21014,70 грн. (300121,00 грн. (грошове забезпечення) х 70%).?

Листом від 27.03.2020 № 2300-0801-8/12280 ГУ ПФУ у Черкаській області повідомило позивача, що перерахунок пенсії здійснено із 02.10.2020 відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13.05.2019 по справі №580/871/19, що відповідає чинному законодавству. Також вказано, що відповідно до ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 максимальний розмір пенсії, призначеної (перерахованої) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що запроваджені Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів" обмеження щодо виплати пенсії максимальним розміром не застосовуються до пенсій, що призначені до набрання вказаними Законами чинності.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", що набрав чинності 01.10.2011 року (далі Закон № 3668-VІ), максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до..., законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911- VIII частину 5 ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" доповнено реченням такого змісту "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та Інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень". Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016 (далі Закон № 1774-VIII) було внесені зміни в ч.7 ст.43 Закону № 2262-ХІІ, відповідно до яких тимчасово, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Отже, протягом 2011-2016 років відповідно до Законів № 3668-VІ, №911-VIII, № 1774-VIII внесено зміни до ч. 5, ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, якими передбачено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність та тимчасово у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року та по 31 грудня 2017 року не може перевищувати 10740 гривень.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги акцентує увагу на тому, що вказані зміни стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.

Пенсія позивачу була призначена відповідно до Закону № 2262-ХІІ в редакції Закону від 02.02.2005 чинній на момент призначення пенсії, тобто до набрання чинності Законами № 3668-VІ, №911-VIII, № 1774-VІІІ, а 02.10.2020 відповідно до довідки №29/П-13 від 29 січня 2019 року про грошове забезпечення для обрахунку пенсії, на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13.05.2019 - ГУ ПФУ в Черкаській області проведено лише її перерахунок.

Положення про встановлення тимчасового обмеження максимального розміру пенсії на періоди з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року та з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року відповідно до п. 1 та 2 Прикінцевих положень Закону України №911-VIII, набирає чинності з 1 січня 2016 року та дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року. Крім того, згідно з п. 1 Прикінцевих Положень Закону №1774-VIII цей Закон набирає чинності з 1 січня 2017 року.

Отже, законодавець чітко визначив коло суб`єктів, на яких поширюється дія даної норми, до якого не входить позивач, оскільки у даних правовідносинах має місце перерахунок пенсії, а не її призначення.

В той же час, згідно п.2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Відтак, запроваджені Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів" обмеження щодо виплати пенсії максимальним розміром не застосовуються до пенсій, що призначені до набрання вказаними Законами чинності, що узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 12 листопада 2019 року у справі №360/1428/17, від 03 жовтня 2018 року у справі №127/4267/17.

Відтак, вірними є висновки суду попередньої інстанції, що застосування нових положень до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, суперечить вимогам ч.1 ст.58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 13.05.1997 року № 1-зп зазначив, що ст. 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів, сучасного права - закони та Інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи в громадян упевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. Мета принципу незворотності - блокувати ущемлення прав і свобод людини з боку держави.

Така направленість тлумачення цього принципу робить його однією з важливих гарантій захисту від свавілля з боку влади, безпеки людини як громадянина, довіри до державних інституцій. Надання зворотної сили законам суперечить духу правової держави.

Крім того, звуження та обмеження змісту й обсягу права на перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром, шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст.22 Конституції України не допускається. Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 наведено тлумачення поняття "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в ч.3 ст.22 Конституції України, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року у справі №7- рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч. 7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Частина 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року у справі №7-рп/2016.

Отже, з 01 січня 2018 року законодавством не встановлено обмежень максимальним розміром виплату пенсій.

Відтак, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до ч. 7 ст. 43 Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни є повторним запровадженням регулювання, яке Конституційний Суд визнав неконституційним, а тому слід констатувати, що ці зміни самі по собі не створюють підстав для обмеження максимального розміру пенсії. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі №127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі №638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17, від 14 травня 2019 року у справі №591/2109/17.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Апелянтом в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаних правових позицій Верховного Суду, які під час розгляду справи були правомірно враховані судом першої інстанції на виконання ч. 5 ст. 242 КАС України.

В контексті викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками Черкаського окружного адміністративного суду за наслідками розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Оцінюючи доводи апелянта щодо наявності підстав для застосування висновків Верховного Суду щодо аналогічних правовідносин, які викладені у постанові від 24.06.2020 у справі № 580/234/19 колегія суддів зазначає, що в даній постанові, зокрема, вказано, що обмеження пенсії максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим законом, що власне, і має місце в межах спірних правовідносин. Відтак, висновки Верховного Суду у справі № 580/234/19 жодним чином не суперечать мотивам, якими керувався суд першої інстанції під час прийняття спірного рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений обов`язок не виконано, та у встановленому порядку не обґрунтовано правомірність своїх дій в межах спірних правовідносин.

Враховуючи викладені обставини справи, правове регулювання та висновки Верховного Суду в аналогічних правовідносинх, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та правомірно задовольнив такі.

Відтак, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328 - 331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Кузьменко В.В.

Василенко Я.М.