Справа № 200/7129/20-а
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 р. Справа№200/7129/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, у якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача у призначенні, нарахуванні, та виплаті позивачу пенсії за вислугою років за заявою позивача від 03 липня 2020 року;

- визнати що вислуга років позивача станом на 03 липня 2020 року складає більше 24 років та 6 місяців (станом на 01 липня 2020 року на день виготовлення документів 24 роки 6 місяців та 2 дні, станом на 03 липня 2020 року на день звернення до відповідача 24 роки 6 місяців та 5 днів) в тому числі стаж роботи на посадах прокурорів складає більше 14 років 6 місяців (станом на 01 липня 2020 року на день виготовлення документів 19 років 10 місяців та 5днів, станом на 03 липня 2020 року на день звернення до відповідача 19 років 10 місяців та 8 днів) і є достатньою для призначення пенсії за вислугою років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років у розмірі 60 відсотків від суми чинної заробітної плати позивача з урахуванням усіх виплат щодо неї включаються останні перед зверненням за пенсією 60 календарних місяців роботи підряд відповідно до довідок прокуратури Донецької області №18-85-846 від 02 липня 2020 року та №1885-847 від 02 липня 2020 року, починаючи з 03 липня 2020 без обмеження максимального розмірі пенсії.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач протиправно відмовив в призначені пенсії за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру», посилаючись на відсутність необхідного пільгового стажу. При цьому, відповідачем до страхового стажу не враховано період роботи з 01 січня 2015 року по 31 серпня 2015 року, а також періоду проходження військової служби за мобілізацією з 06 вересня 2014 року по 01 вересня 2015 року.

31 серпня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, зокрема, що до страхового стажу не враховано період роботи з 01 січня 2015 року по 31 серпня 2015 року, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні данні про нарахування заробітної плати та страховий стаж.

Зарахувати до стажу за вислугою років, що дає право на пенсію згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» періоду проходження військової служби за мобілізацією, в тому числі в складі діючої армії 0 років 10 місяців 01 день, з 06 вересня 2014 року по 01 вересня 2015 року не має підстав, оскільки не виконані умови статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

З урахуванням вищевказаного відповідач відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру», через те, що на момент звернення заявник не має необхідного стажу за вислугу років 24 роки 06 місяців.

05 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження.

06 серпня 2020 року від відповідача витребувані докази.

04 вересня 2020 року вирішено провести розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, повторно витребувані докази, з відповідача стягнуто в дохід Державного бюджету України штраф за неповідомлення суду про неможливість подати докази, які витребувані судом, та неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень.

22 вересня 2020 року судом скасовано ухвалу про застосування заходів процесуального примусу від 04 вересня 2020 року.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заяві по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до паспорту громадянина України НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с.10-12).

У трудовій книжці позивача НОМЕР_3 (а.с.15-26) за спірні періоди містяться наступні відомості:

- 06 вересня 2014 року увільнений від виконання обов`язків на військову службу за призовом під час мобілізації, на особовий період, із збереженням посади та середнього заробітку на період до одного року (наказ від 06 вересня 2014 року №1281-к);

- 02 вересня 2015 року поновлений на посаді старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління, у зв`язку з вислуженим встановленим строком в запас (наказ від 03 вересня 2015 року №1517-к).

Відповідно до довідки Покровсько-Ясинуватського об`єднаного міського військового комісаріату Міністерства оборони України від 12 червня 2020 року №11/11677/2 ОСОБА_1 в період з 06 вересня 2014 року по 01 вересня 2015 року проходив військову службу за мобілізацією. В період з 31 жовтня 2014 року по 01 вересня 2015 року приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с.33).

Відповідно до довідки Покровсько-Ясинуватського об`єднаного міського військового комісаріату Міністерства оборони України від 12 червня 2020 року №11/11677/1 ОСОБА_1 0 років 10 місяців 01 день проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій. Зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах (а.с.34).

06 липня 2020 року Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 (а.с.38-40).

Відповідно до цього рішення до страхового стажу не враховано період роботи з 01 січня 2015 року по 31 серпня 2015 року, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні данні про нарахування заробітної плати та страховий стаж.

Зарахувати до стажу за вислою років, що дає право на пенсію згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» періоду проходження військової служби за мобілізацією, в тому числі в складі діючої армії 0 років 10 місяців 01 день, з 06 вересня 2014 року по 01 вересня 2015 року не має підстав, оскільки не виконані умови статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 86 Закону №1697-VІІ прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців; з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Згідно із частиною другою статті 86 Закону №1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

За приписами частини шостої статті 86 Закону №1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Отже, оскільки позивач звернувся із заявою про призначення пенсії 03 липня 2020 року, тому пенсія за вислугу років відповідно до частини 1 статті 86 Закону №1697-VІІ могла бути йому призначена за умови наявності на день звернення вислуги років не менше 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців. При цьому, до вислуги років, що дає право на пенсію згідно із частиною першою статті 86 Закону №1697-VІІ, зараховується лише стаж, визначений частиною шостою статті 86 Закону №1697-VII.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, згідно з довідкою Покровсько-Ясинуватського об`єднаного міського військового комісаріату Міністерства оборони України від 12 червня 2020 року №11/11677/2 ОСОБА_1 в період з 06 вересня 2014 року по 01 вересня 2015 року проходив військову службу за мобілізацією. В період з 31 жовтня 2014 року по 01 вересня 2015 року приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, позивачу наданий статус учасника бойових дій.

Згідно з абзацом 4 пункту 3 «Порядку обчислення стажу державної служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 до стажу державної служби включається також у трикратному розмірі час проходження військовослужбовцями військової служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції в особливий період.

Таким чином, у позивача як у військовослужбовця нараховується стаж військової служби на пільгових умовах, тобто у трикратному розмірі час проходження військовослужбовцями військової служби.

В той же час, вказаний стаж військової служби у трикратному розмірі зараховується в стаж за спеціальністю, тобто стаж роботи на посадах прокурорів.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 Порядку №283, чинного на час проходження позивачем військової служби, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Таким чином, суд доходить висновку, що період участі позивача в антитерористичній операції з 31 жовтня 2014 року по 01 вересня 2015 року, підлягає врахуванню до стажу роботи позивача як військовослужбовця в трикратному розмірі, що в свою чергу враховується до загального стажу позивача, стажу за спеціальністю - на посадах прокурорів, а також до стажу за вислугою років в трикратному розмірі.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років у розмірі 60 відсотків від суми чинної заробітної плати позивача з урахуванням усіх виплат щодо неї включаються останні перед зверненням за пенсією 60 календарних місяців роботи підряд відповідно до довідок прокуратури Донецької області №18-85-846 від 02 липня 2020 року та №1885-847 від 02 липня 2020 року, починаючи з 03 липня 2020 без обмеження максимального розмірі пенсії, суд зазначає наступне.

Під час прийняття спірного рішення відповідач досліджував документи щодо вислуги років, довідки прокуратури Донецької області №18-85-846 від 02 липня 2020 року та №1885-847 від 02 липня 2020 року ним не досліджувалися і не перевірялися на предмет їх відповідності чинному законодавству.

Суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням владних дискреційних повноважень є закон і справедливість.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Комітетом Ради 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховує положення «Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, а саме суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Наведене повністю відповідає змісту статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 4 якої визначене, що у випадку, визначеному п. 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тобто, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру.

Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Аналізуючи даний адміністративний спір суд наголошує, що суб`єкт владних повноважень, яким в даному випадку є Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України, здійснив реалізацію дискреційних повноважень шляхом відмови в призначенні пенсії.

Таким чином, суд вважає, що відповідач при прийнятті спірного рішення діяв не на підставі та не у спосіб, які встановлені Конституцією та вище переліченими законами, а отже в даній частині підлягають задоволенню.

Згідно частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки під час розгляду справи судом встановлена протиправність дій відповідача щодо відмови в призначенні пенсії, суд вважає за необхідне, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог та ухвалити рішення про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 06 липня 2020 року № 3883 про відмову в призначенні пенсії; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 03 липня 2020 року № 3883, зарахувавши до стажу роботи за вислугою років періоду військової служби з 06 вересня 2014 року по 01 вересня 2015 року, в тому числі з 31 жовтня 2014 року по 01 вересня 2015 року на пільгових умовах.

Щодо вимоги про визнання, що вислуга років позивача станом на 03 липня 2020 року складає більше 24 років та 6 місяців (станом на 01 липня 2020 року на день виготовлення документів 24 роки 6 місяців та 2 дні, станом на 03 липня 2020 року на день звернення до відповідача 24 роки 6 місяців та 5 днів) в тому числі стаж роботи на посадах прокурорів складає більше 14 років 6 місяців (станом на 01 липня 2020 року на день виготовлення документів 19 років 10 місяців та 5днів, станом на 03 липня 2020 року на день звернення до відповідача 19 років 10 місяців та 8 днів) і є достатньою для призначення пенсії за вислугою років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру», суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою та другою стаття 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Захист порушеного права позивача в обраний ним вищевказаний спосіб не може бути здійснений, оскільки такий спосіб не відповідає закону.

Обставини щодо вислуги років позивача станом на 03 липня 2020 року встановлені судом в мотивувальній частині рішення, також судом встановлений зміст спірних правовідносин, та наведені мотиви з яких суд дійшов висновку про те, що у позивача наявне право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

Отже, у задоволенні вказаних вимог слід відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-76, 90, 132, 139, 143, 159, 241-246, 250, 251, 255, 291, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (місцезнаходження: 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, буд. 13; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 06 липня 2020 року №3883 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 03 липня 2020 року № 3883, зарахувавши до стажу роботи за вислугою років періоду військової служби з 06 вересня 2014 року по 01 вересня 2015 року, в тому числі з 31 жовтня 2014 року по 01 вересня 2015 року на пільгових умовах.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Повний текст рішення складений 06 жовтня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького окружного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А.І. Циганенко