Справа № 640/16217/20
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року м. Київ № 640/16217/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомГоловного управління Пенсійного фонду України у Київській області
доВідділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання протиправною та скасування постанови від 19.06.2020р.,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту - відповідач) про скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.06.2020 року №59431860 у розмірі 18 892,00грн.

Ухвалою суду від 03.09.2020р. відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанови від 19.06.2020р. ВП №59431860, оскільки рішення суду виконане до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому відповідно до частини 9 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону.

10.09.2020 року, у зв`язку з тим, що у судове засідання позивач, відповідач не прибули належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд, відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, прийшов до висновку за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

21.09.2020року відповідач надав через канцелярію суду копію матеріалів виконавчого провадження ВП №59431860 та відзив відповідно до якого проти задоволення позову заперечує у повному обсязі з підстав зазначених у ньому.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2020 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сютко Ярославою Ігорівною прийнято постанову ВП №59431860 про стягнення виконавчого збору у розмірі 18 892,00грн.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегулювано Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон № 1404), Інструкцією з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5 (далі по тексту - Інструкція № 512/5).

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частин 5, 6 статті 26 Закону № 1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до п.8 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Закону № 1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до частин 3, 4 статті 27 Закону №1404 за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору, в рамках спірних правовідносин, обраховується як в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно положень п.8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Згідно статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначені ряд випадків, за наявності яких виконавчий збір не стягується: 1. за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» - на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно ч. 3 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" - у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першоїстатті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відтак, ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» застосовується як наслідок невиконання вимог ч. 5 ст. 26 та ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Як встановлено з матеріалів справи, 03.07.2019 року державним виконавцем на виконання виконавчого листа Рокитнянського районного суду Київської області №375/999/17 від 09.04.2019р. про зобов`язання Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області нарахувати та виплатити доплату до пенсії за понад нормований стаж відповідно до п.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від стажу, який перевищує 20 років із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 85 % заробітку, з урахуванням проведених виплат, з 01 червня 2017 року. Пунктом 3 даної постанови постановлено стягнути з боржника виконавчий збір в сумі 16 692,00 грн.

22.07.2019 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням №33/108-03/5 про виконання рішення суду в добровільному порядку до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та з клопотанням про закінчення виконавчого провадження №59431860 на підставі ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» без стягнення виконавчого збору.

14.04.2019 року державним виконавцем направлено подання про заміну сторони у виконавчому провадженні з Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області на Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Згідно з ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області №375/999/17 від 13.03.2020 року замінено боржника на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

15.05.2020 року державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження та направлено вимогу щодо надання підтверджуючих даних стосовно виконання рішення суду.

Оскільки рішення суду виконано не в повному обсязі 19.06.2020 року керуючись ст..63,75 Закону №1404 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн., та зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів, попереджено про кримінальну відповідальністю за умисне невиконання рішення суду.

19.06.2020 року на підставі статті 27 Закону №1404 винесена постанова про стягнення виконавчого збору.

20.07.2020 року керуючись вимогами пункту 11 частини першої статті 39 Закону №1404 державним виконавцем прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження.

Суд не бере до уваги посилання позивача, щодо скасування оскаржуваного рішення з підстав визначених в частині 9 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», якими визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону, оскільки постановою державного виконавця про накладення штрафу від 19.06.2020р. встановлено, що рішення суду позивачем у повному обсязі не виконано.

Однак, оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору ВП № 559431860 на суму 18 892,00 грн. була винесена 19.06.2020 року, в той час постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята 20.07.2020 року.

Таким чином, оскаржувана постанова прийнята відповідачем на місяць раніше, ніж у нього виникло таке право відповідно до ст.40 Закону України "Про виконавче провадження".

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що постанова про стягнення виконавчого збору від 19.06.2020року ВП №59431860 є протиправною та такою, що прийнята не у межах повноважень та з порушенням вимог статті 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження", а тому підлягає скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтвердженні витрати о сплаті судового збору з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02002, вул. Євгена Сверстюка 15, місто Київ, ) у розмірі 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні, 00 коп.).

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, вул. Ярославська 40, місто Київ, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.06.2020 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №59431860 у розмірі 18 892 грн.

Присудити на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, вул. Ярославська 40, місто Київ, ) здійснені ним документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102, 00 грн. (дві тисячі сто дві гривні, 00 коп.) з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02002, вул. Євгена Сверстюка 15, місто Київ, )

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені положеннями ст. 255, ч. 1 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 6 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому ст.ст. 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.В. Амельохін