Справа № 440/3841/20
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2020 року м. ПолтаваСправа №440/3841/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі - позивач, ТОВ "Єристівський ГЗК") звернулось до суду з позовом до Дніпровської митниці (надалі також відповідач), у якому позивач просив визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19.06.2020 № UA110380/2020/00057.

Позовні вимог обґрунтував посиланням на те, що у силу положень статті 260 Митного кодексу України декларант має право подати митному органу тимчасову митну декларацію у разі, коли він не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку. Позивач при ввезенні на митну територію України шин скористався зазначеним правом, оскільки між ним та відповідачем існував не вирішений спір щодо визначення коду товару за УКТЗЕД, одна митний орган відмовив у прийнятті митної декларації посилаючись на довільне трактування положень згаданої норми.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у відзиві представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити стверджуючи їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 21-31/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що на момент подання тимчасової митної декларації позивач володів усіма необхідними даними про характеристики товару, а тому мав подати митну декларацію у загальному порядку з визначенням коду товару згідно вимог УКТЗЕД. На переконання відповідача, положеннями митного законодавства закріплено можливість подання тимчасової декларації у разі відсутності у декларанта інформації про характеристики товару, а не про його код згідно з УКТЗЕД. Також зауважував, що товариство не зазначало, що під час декларування товару за МД №UA110380/2020/001000 виникла необхідність у проведенні додаткових досліджень, експертиз чи одержання додаткової інформації щодо характеристик товарів, визначальних для його класифікації згідно з УКТЗЕД. Звертав увагу на те, що позивачем 23.06.2020 до митного поста подана нова митна декларація UA110380/2020/001017 типу ІM40ДЕ на цей же товар, але з декларуванням його в товарній підкатегорії згідно з УКТЗЕД, ставка ввізного мита 10%, чим фактично засвідчив свою згоду з карткою відмови №UA110380/2020/00057, яку наразі оскаржує.

Учасниками справи подано відповідь на відзив та заперечення на відповідь, у яких підтримано раніше висловлену позиції щодо вирішення спору.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначеного за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Обставини справи

ТОВ "Єристівський ГЗК" є юридичною особою, основний вид діяльності товариства - добування залізних руд (код КВЕД 07.10), що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 4-5/.

1.12.2018 між ТОВ "Єристівський ГЗК" (Покупець) та "ТРАНЗИТАЙР Б.В.", Нідерланди (Продавець) укладено довгостроковий договір поставки шин №FYM-TSTH-19-23, що учасниками справи не заперечується.

19.06.2020 з метою митного оформлення товару, отриманого за вищезазначеним договором, позивачем до митного поста "Кременчук" Дніпровської митниці Держмитслужби надана електронна митна декларація типу ІМ 40 ТН №UA110380/2020/001000 на товар: шини гумові, нові, для вантажних автомобілів, з індексом навантаження 235: - а/шина "Michelin" 33.00 R 51 XDR3 В4 Е4R TL - 12 шт, пневматичні, безкамерні, радіальні, спеціальні, крупногабаритні, позашляхові, малюнок протектору не типу "ялинка", шини призначені для кар`єрних автосамоскидів CATERPILLAR 785С (вантажопідйомністю 136 тн), мають глибокий протектор для кам`янистого ґрунту. У графі 33 митної декларації №UA110380/2020/001000 декларантом зазначено код товару /а.с. 37-39/.

Під час здійснення митного контролю посадовою особою митного поста "Кременчук" Дніпровської митниці Держмитслужби надана відмова у митному оформлені випуску товарів за митною декларацією №UA110380/2020/001000 з наданням картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110380/2020/00057 від 19.06.2020 /а.с. 40-41/ з таких причин: "порушено вимоги пункту 2 статті 308 МКУ, враховуючи вимоги листа ДМСУ від 30.01.2020 №08-3/19-01/7/1479 та Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Мінфіну від 30.05.2012 №651 в частині заявлення точних відомостей про товар - у гр. 33 МД вказаний невірний код товару".

Не погоджуючись з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19.06.2020 №UA110380/2020/00057, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, урегульовані положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (надалі - МК України).

Відповідно до пунктів 20, 23 та 24 частини першої статті 4 МК України митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством, відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Статтею 256 МК України визначено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Частиною першою статті 260 МК України визначено, що якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати митному органу тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов`язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Також пунктом 29 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450 (надалі - Положення №450), передбачено, що декларування партії товарів, ввезених на митну територію України, або партії товарів, що вивозяться за межі митної території України, може бути здійснено з використанням тимчасової митної декларації за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи у разі, коли декларант не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, зокрема коли:

точні відомості про код товару згідно з УКТЗЕД або характеристики, які впливають на оподаткування товару, зокрема особливими видами мита, можуть бути встановлені після проведення їх дослідження;

у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару згідно з УКТЗЕД виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, розв`язання яких вимагає додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо;

відомості про кількісні характеристики товарів можуть бути встановлені після навантаження товарів на транспортний засіб або вивантаження товару з транспортного засобу;

ціна товарів визначається за формулою.

Відповідно до Класифікатора типів декларацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 20.09.2012 №1011, в режимі ввезення (ІМ), зокрема, вирізняються такі типи МД: 1) ЕЕ - попередня митна декларація з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення; 2) ДЕ - додаткова декларація до попередньої митної декларації; 3) ТН - тимчасова митна декларація на товари, точні відомості про код згідно з УКТЗЕД яких можуть бути встановлені після проведення їх дослідження, отримання додаткової інформації тощо.

Стаття 257 МК України регламентує процедуру декларування.

Так, відповідно до частин першої та шостої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 5 частини восьмої статті 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, зокрема, відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів.

Оцінка судом обставин справи

Суд враховує, що у спірних відносинах декларантом подано митному органу тимчасову митну декларацію відповідно до вимог частини першої статті 260 МК України з огляду на відсутність у декларанта усіх точних відомостей про характеристики товарів, необхідних для заповнення митної декларації у звичайному порядку.

Разом з цим, аналіз приписів частини першої статті 260 МК України та пункту 29 Положення №450 дає підстави для висновку, що наявність у вказаному пункті прислівника "зокрема" свідчить про те, що зазначені у цьому пункті випадки здійснення декларування партії товарів, ввезених на митну територію України, або партії товарів, що вивозяться за межі митної території України, з використанням тимчасової митної декларації не є вичерпним.

Крім того, виходячи з положень статті 257 МК України можна дійти висновку, що при декларуванні товару до митної декларації вносяться відомості про нього. До відомостей про товар, які вносяться декларантом до митної декларації для митного оформлення, обов`язково вноситься код УКТЗЕД. При цьому, суд зауважує, що поняття "точні відомості про характеристики товарів" чинним митним законодавством не визначене.

З огляду на викладене та враховуючи невичерпність перелічених у пункті 29 Положення №450 випадків здійснення декларування партії товарів, ввезених на митну територію України з використанням тимчасової митної декларації, суд вважає, що товариство у спірному випадку мало право на подання до митного органу тимчасової митної декларації, оскільки не володіло точними відомостями про характеристику ввезеного товару.

У відзиві на позовну заяву митний орган наполягає на відсутності у позивача права на подання тимчасової митної декларації типу ІМ 40 ТН №UA110380/2020/001000 з огляду на не проведення за вказаною декларацією контролю правильності заявленого коду УКТЗЕД імпортованого товару та відсутності між декларантом та митним органом будь-яких суперечностей з приводу коду УКТЗЕД такого товару.

З цього приводу суд вважає за доцільне зазначити, що митницею раніше вже здійснювався митний контроль аналогічного імпортованого позивачем товару позивача на підставі іншої митної декларації і між митним органом та товариством виникали суперечності з приводу правильності визначеного останнім у деклараціях коду УКТЗЕД імпортованого товару.

Так, у провадженні Полтавського окружного адміністративного суду перебувала справа №440/4896/19 за позовом ТОВ "Єристівський ГЗК" до Полтавської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №806060/2019/00086 від 25.11.2019; визнання протиправним та скасування рішення про визначення коду товару №КТ-UA-2019 від 25.11.2019.

Предметом судового розгляду у зазначеній справі було рішення митниці про визначення коду товару, яким митний орган змінив код за УКТЗЕД товару з коду на код під час декларування товару, придбаного за довгостроковим договором поставки шин від 1.12.2018 №FYM-TSTH-19-23.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 у справі №440/4896/19 позовні вимоги ТОВ "Єристівський ГЗК" задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Полтавської митниці ДФС України про визначення коду товару №КТ-UA-2019 від 25.11.2019; визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску і пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №806060/2019/00086 від 25.11.2019 /а.с. 78-83/.

При цьому суд зауважує, що на момент подання тимчасової митної декларації від 19.06.2020 №UA110380/2020/001000 зазначене рішення суду не набрало законної сили, а відтак між сторонами продовжував існувати спір щодо визначення коду товару за УКТЗЕД стосовно ввезених позивачем шин, придбаних за довгостроковим договором поставки шин від 1.12.2018 №FYM-TSTH-19-23.

Суд враховує, що 24.03.2020 ТОВ "Єристівський ГЗК" надало митному органу лист за №884/03-20, яким повідомлено, що в зв`язку з оскарженням в судовому порядку картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806060/2019/00086 від 25.11.2019 та рішення про визначення коду товару №КТ-UA-2019 від 25.11.2019, товариство має намір подавати тимчасові митні декларації за кодом УКТЗЕД .

Таким чином, позивач до подання електронної митної декларації ІМ40ТН №UA110380/2020/001000 від 19.06.2020 повідомив митний орган про те, що в наявності є не вирішений судовий спір щодо визначення коду за УКТЗЕД товару, тому точні відомості про код товару за УКТЗЕД будуть встановлені декларантом пізніше.

До того ж, суд зауважує, що спірна картка відмови у митному оформленні товарів містить посилання саме на зазначення декларантом у гр. 33 митної декларації невідповідного коду товару.

При цьому посилання відповідача у якості підстави для відмови на приписи частини другої статті 308 МК України у контексті спірних відносин суд визнає безпідставними, адже цією нормою передбачено порядок визначення розміру фінансової гарантії.

Суд зауважує, що позивач на момент декларування товару та подання митної декларації ІМ40ТН №UA110380/2020/001000 від 19.06.2020 не володів точними відомостями про код товару (шини) за УКТЗЕД, а тому подання ТОВ "Єристівський ГЗК" декларації типу ІМ40ТН повністю відповідає вимогам частини першої статті 260 МК України та пункту 29 Положення №450.

Доводи відповідача про те, що позивачем 23.06.2020 оформлено нову митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA110380/2020/001017 на той самий товар з визначенням коду товару за УКТЗЕД /а.с. 66-68/, що фактично є засвідченням згоди останнього з оскаржуваною карткою відмови №UA110380/2020/00057 від 19.06.2020, суд визнає безпідставними, оскільки вказане пояснюється виробничою необхідністю отримання імпортованого товару в найкоротші терміни з метою його використання товариством для кар`єрних автосамоскидів CATERPILLAR.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на наявність у декларанта права на подання тимчасової митної декларації та з огляду на недоведеність відповідачем правомірності спірного рішення, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та, як наслідок, протиправність картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110380/2020/00057 від 19.06.2020.

З урахуванням наведеного, позов ТОВ "Єристівський ГЗК" належить задовольнити.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн /а.с. 14/, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету /а.с. 15/.

Відповідач доказів понесення судових витрат до суду не надав.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Отже, сплачений позивачем судовий збір належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби.

Керуючись статтями 2, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19 червня 2020 року № UA110380/2020/00057.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні).

Позивач (стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" (; вул. Будівельників, 15, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39802).

Відповідач (боржник): Дніпровська митниця Держмитслужби (; вул. Княгині Ольги, 22, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49038).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Кукоба