Справа № 300/1774/20
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" жовтня 2020 р. справа № 300/1774/20
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду О.Л.Тимощук, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
до Управління соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації
про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій,
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.
1.1. Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_2 (надалі, також представник позивача, Олійник Я.М.) в інтересах ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) 21.07.2020 звернувся в суд із позовною заявою до Управління соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, у якій просить визнати протиправною відмову відповідача у видачі ОСОБА_1 Посвідчення члена сім`ї загиблого, як вдові ліквідатора першої категорії зі статусом інваліда війни, на підставі пункту 1 частини 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та зобов`язати невідкладно видати позивачу таке посвідчення.
Уповноважений представник обґрунтував позовні вимоги тим, що позивач вдова ліквідатора першої категорії зі статусом інваліда війни, померлого через захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язку військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має право на компенсації та пільги, встановлені Законами України «Про статус і захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивач звернулася до відповідача із заявою про видачу посвідчення члена сім`ї загиблого, проте в наданні такого посвідчення відмовлено. На переконання представника позивача відмова є упередженою та невмотивованою, оскільки право ОСОБА_1 на соціальний захист врегульовано також нормами Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
1.2. Позиція відповідача.
У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву чи інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Частиною 6 статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
1.3. Заяви учасників справи та процесуальні дії.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.07.2020 позовну заяву залишено без руху (а.с.19-21), проте 04.08.2020 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків (а.с.24) та доказ їх усунення, а саме квитанція про сплату судового збору №1-35К від 04.08.2020 (а.с.25).
Ухвалою суду від 10.08.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.26-27).
Ухвала про відкриття провадження у відповідності до частини 10 статті 171 КАС України направлена сторонам із дотриманням вимог статті 126 КАС України.

Зазначена ухвала суду отримана позивачем 17.08.2020 та відповідачем 14.08.2020 що підтверджується відміткою на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення (а.с.29, 30).

Інших документів на адресу суду не надходило.

Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи в строк на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

ОСОБА_1 , як вдова інваліда першої групи, ліквідатора на ЧАЕС першої категорії зі статусом інваліда війни, 17.03.2020 звернулася з заявою до Управління соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації про видачу посвідчення члена сім`ї загиблого, відповідно до статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с.5).

Листом №І-78 від 23.03.2020 відповідач надав відповідь ОСОБА_1 про те, що соціальний захист дружин померлих учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов`язана із захворюванням, отриманим під час ліквідації аварії на ЧАЕС, здійснюється відповідно до Закону України «Про статут і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернулася в суд з метою захисту свого порушеного права.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (надалі, також Закон №3551-XII), ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Відповідно до пунктів 1, 2, 9 частини 2 статті 7 Закону №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа:

- військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;

- осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами;

- осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 10 Закону №3551-XII, чинність цього Закону поширюється, зокрема на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №3551-XII ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 затверджено Порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни (далі Порядок №302) відповідно до пункту 2 якого посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Згідно з абзацом 3 пункту 3 Порядку №302 особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» та нагрудний знак «Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни».

Відповідно до пункту 10 Порядку №302 «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

Згідно із статтею 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII до І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій, відносяться особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

Відповідно до статті 10 вказаного Закону учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Приміткою до статті 10 цього ж Закону визначено, що тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

В силу приписів статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ІV. ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ.

Факт участі чоловіка позивачки у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання в нього інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків відповідачем не заперечується. Також не заперечується причинний зв`язок інвалідності і смерті чоловіка позивачки.

Перебування у шлюбі позивачки з ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 02.06.1988 (а.с.9)

Таким чином, на позивача як на члена сім`ї (дружину) особи, яка брала участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з, долученої до матеріалів справи копією військового квитка, з 18 липня 1986 року по 3 вересня 1986 року чоловік позивачки виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС (а.с.10).

Також, відповідно до експертних висновків Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії на засіданні №08 від 30.09.2010 та засіданні №05 від 16.06.2011 встановлено, що захворювання, що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язку військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.8).

Суд наголошує, що відповідачем не заперечується наявність та достовірність зазначених експертних висновків.

Виходячи з аналізу приписів пункту 1 частини 1 статті 10 Закону №3551-XII та пункту 1 частини 2 статті 7 Закону №3551-XII, суд зазначає, що статус дружини загиблого ветерана війни для позивачки можливий за наявності трьох умов, а саме:

- загиблий під час ліквідації на ЧАЕС перебував на військовій службі;

- є належні докази причинного зв`язку ліквідації на ЧАЕС та захворювання, яке стало причиною смерті;

- є належні докази сімейних зв`язків загиблого військового ліквідатора на ЧАЕС та особи, яка претендує на статус члена сім`ї загиблого.

Таким чином, виходячи із досліджених матеріалів справи, позивачем підтверджено усі умови, які дають право на отримання статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни.

Окрім цього, відповідно до частини 4 статті 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У зв`язку з тим, що відповідачем отримано позовну заяву із додатками 14.08.2020, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.29), та не надано ні відзиву, ні будь яких документів, які б спростовували позицію представника позивача, суд кваліфікує таку бездіяльність як визнання позову.

Враховуючи те, що наявність пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII підтверджуються відповідним посвідченням, на думку суду, представник позивача обрав вірний спосіб захисту порушеного права позивача.

Виходячи із заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідач не діяв на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявною в матеріалах справи квитанцією №1-35К від 04.08.2020 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 840,80 грн (а.с.25).

З огляду на підтвердження сплати позивачем судового збору за подання даної позовної заяви, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 255, 295, 297, 299, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати відмову Управління соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації () у видачі «Посвідчення члена сім`ї загиблого» ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) як вдові ліквідатора першої категорії зі статусом інваліда війни, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», протиправною.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації () видати ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), особі на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», посвідчення члена сім`ї загиблого.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації () на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

відповідач Управління соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації, адреса: вул. І. Франка, буд. 20, смт. Верховина, Івано-Франківська область, 78700, .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.