Справа № 640/23509/20
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

07 жовтня 2020 року м. Київ № 640/23509/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
про визнання протиправними дії та скасування постанов,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9), в якому просить суд:

1) визнати неправомірними дії старших державних виконавців Святошинського РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телейчук Т.О. та Скрипника В.В. щодо винесення постанов про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 42373407 від 22.09.2018 та від 03.12.2019;

2) cкасувати постанову про накладення штрафу в розмірі 19291,67 грн., що становить 50% від суми заборгованості за аліментами від 22.09.2018, винесену старшим державним виконавцем Святошинського РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телейчук Т.О.;

3) скасувати постанову про накладення штрафу у розмірі 25897,17 грн., що становить 50% від суми заборгованості за аліментами від 03.12.2019, винесену старшим державним виконавцем Святошинського РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Скрипником В.В.

Позов надісланий до суду 29.09.2020.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи, зокрема, відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу та чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

1. В порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України позивачем у позовній заяві не зазначено адреси електронної пошти позивача та офіційної електронної адреси відповідача, а також не зазначено ідентифікаційного коду Святошинського РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в Єдиному державному реєстрі підприємств.

2. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з п.п. 4, 5 та п. 9 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. У справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Натомість, під викладом обставин розуміється обґрунтування порушених прав та інтересів позивача оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача у сфері публічно-правових відносинах.

У позовній заяві позивач просить суд, зокрема, визнати неправомірними дії старших державних виконавців Святошинського РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телейчук Т.О. та Скрипника В.В. щодо винесення постанов про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 42373407 від 22.09.2018 та від 03.12.2019.

Разом з тим, в порушення вимог ч. 1, п.п. 4, 5 та п. 9 ч. 5 ст. 160 КАС України, позовна заява не містить викладену обставин та обґрунтування вимог позивача щодо визнання неправомірними дії старших державних виконавців Святошинського РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телейчук Т.О. та Скрипника В.В. щодо винесення постанов про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 42373407 від 22.09.2018 та від 03.12.2019.

Варто звернути увагу позивача, що зміст позовної заяви повинен бути логічним та зрозумілим, а викладені обставини тактовними та послідовними.

Формуючи позовну заяву, позивачу слід її зміст розбити на розділи (блоки) відносно протиправності дій кожного з державних виконавців, конкретизувавши, які саме дії кожного з державних виконавців є неправомірними, зазначивши яку саме норму законодавства порушено кожним з виконавців при прийняті спірних постанов, зазначивши зміст такої норми, її аналіз, тлумачення та аргументи та після цього можна переходити до наступного розділу (блоку) обґрунтування позовних вимог.

3. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На виконання вимог вказаної норми позивачем надано докази сплати судового у розмірі 840,80 грн.

Разом з тим, з прохальної частини позовної заяви видно, що позивачем заявлено 2 (дві) (визнання протиправними дій старших державних виконавців Святошинського РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телейчук Т.О. та Скрипника В.В. ) вимоги немайнового характеру та вимогу майнового характеру на загальну суму 45 188.84 грн. (постанови про накладення штрафу від 22.09.2018 у розмірі 19291,67 грн., та від 03.12.2019 у розмірі 25897,17 грн.).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру справляється судовий збір у 1 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання фізичною особою-підприємцем до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 6 «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 01.01.2020 - 2102,00 грн.

Відтак, за звернення до суду з даним позовом позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі: за вимоги немайнового характеру - 1681,60 грн., а за вимогу майнового характеру 840,80 грн., що загалом становить 2522,40 грн.

Натомість, беручи до уваги той факт, що позивачем сплачений судовий збір у розмірі 840,00 грн., останньому необхідно доплатити судовий збір у розмірі 1681,60 грн.

4. Також, відповідно до ч. 2 ст. 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Згідно з ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів)

У позовній заяві позивач зазначає, що 17.09.2020 представником позивача здійснено ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, які складають більше 200 сторінок та здійснено фотографування таких матеріалів.

При цьому, у позовній заяві позивач посилається на те, що зі змісту матеріалів виконавчого провадження не вбачається надсилання на адресу позивача спірних постанов, а також постанови про відкриття виконавчого провадження № 42373407.

Тобто, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на матеріали виконавчого провадження№ 42373407, однак, в порушення вимог ч. 2 ст. 79 та ч. 4 ст. 161 КАС України, позивачем не надано суду вказаних матеріалів виконавчого провадження № 42373407, хоча, за текстом позовної заяви вбачається їх наявність у позивача.

Відтак, позивачу слід надати належним чином засвідчені копії всіх матеріалів виконавчого провадження № 42373407.

5. Також, відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, ч.ч. 1, 2 ст. 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Як вже було зазначено предметом позову є визнання протиправними дій старших державних виконавців Святошинського РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телейчук Т.О. та Скрипника В.В. щодо винесення постанов про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 42373407 від 22.09.2018 та від 03.12.2019, та скасування таких постанов від 22.09.2018 та від 03.12.2019.

У позовній заяві позивач зазначає, що 17.09.2020 представником позивача здійснено фотографування матеріалів виконавчого провадження № 42373407, які передано позивачу для ознайомлення 19.09.2020, тобто, за словами позивача, саме з цієї дати позивачу стало відомо про наявність спірних постанов, а тому позов надісланий до суду 29.09.2020 із заявою про поновлення строків звернення до суду.

Вирішуючи по суті вказану заяву та перевіряючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Як вже було зазначено судом, відповідно до ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Тобто, позовну заяву щодо оскарження рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

У позовній заяві позивач зазначає, що про наявність постанови про відкриття виконавчого провадження № 42373407 він дізнався у грудні 2018 року, а саме: 26.12.2018, коли його автомобіль було зупинено на проспекті Перемоги старшим інспектором СЮП Святошинського управління поліції, який повідомив позивачу, що рішенням суду за поданням державного виконавця позивач перебуває у розшуку, як особа, що не сплачує аліменти та додає, що вказана обставина підтверджується копією висновку Святошинського УП ГУ Національної поліції у м. Києві від 26.12.2018.

При цьому, до матеріалів позовної заяви надано зобов`язання позивача, адресоване на ім`я полковника поліції Управління поліції Головного управління Національної поліції України у м. Києві Ткаченка В.М. про те, що ОСОБА_1 зобов`язується з`явитися до органів державної виконавчої служби, Національної поліції та прокуратури за першою вимогою.

Тобто, зважаючи на те, що 26.12.2018 позивача було зупинено працівниками поліції та повідомлено про те, що він перебуває у розшуку за подання державного виконавця, ОСОБА_1 мав знати або повинен був дізнатися про порушення його прав, свобод чи інтересів, зокрема, щодо винесення відповідачем постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 42373407 від 22.09.2018, оскільки після зупинки його працівниками поліції та повідомлення про перебування його в розшуку за подання державного виконавця, ОСОБА_1 непозбавлений був можливості звернутися безпосередньо до державного виконавця для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та з`ясування обставин перебування його у розшуку.

З огляду на що, строк звернення до суду щодо оскарження позивачем дій старшого державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телейчук Т.О. про винесення постанови та оскарження постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 42373407 від 22.09.2018 слід відраховувати саме з 26.12.2018, тобто з дати коли працівники поліції повідомили позивача про перебування його у розшуку за поданням державного виконавця, оскільки ч. 2 ст. 287 КАС України пов`язує обчислення строку звернення до суду щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця, у тому числі, з моменту можливості особи дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Більш того, в матеріалах справи міститься заява позивача від 16.08.2019, адресована начальнику Святошинського районного відділу ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві про те, що ОСОБА_1 з`явився на виклик державного виконавця з приводу заборгованості за аліментами, що свідчить про те, що про наявність постанови про накладення штрафу від 22.09.2018 № 42373407 позивач також міг дізнатися 16.09.2019, з моменту прибуття до державного виконавця.

Відтак, причини пропуску строку звернення до суду в частині оскарження позивачем дій старшого державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телейчук Т.О. щодо винесення 22.09.2018 постанови про накладення штрафу та оскарження постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 42373407 від 22.09.2018, суд вважає неповажними.

Що ж стосується оскарження неправомірності дії старшого державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Скрипника В.В. щодо винесення постанови від 03.12.2019 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 42373407 та оскарження постанови про накладення штрафу від 03.12.2019 № 42373407, то суд зазначає про наступне.

Як вже було неодноразово зазначено судом, 17.09.2020 представником позивача здійснено фотографування матеріали виконавчого провадження № 42373407, які передано позивачу для ознайомлення 19.09.2020.

У позовній заяві позивач наголошує, що його представник не ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження, а тільки здійснювала фотографування, з огляду на що, на думку позивача, строк звернення до суду слід обраховувати саме з моменту ознайомлення позивача з фотографованими його представником матеріалами виконавчого провадження, тобто з 19.09.2020.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що такі доводи позивача є помилковими, оскільки фотографування матеріалів виконавчого провадження є по суті ознайомленням представника позивача з такими матеріалами виконавчого провадження, про що свідчить і заява представника позивача від 17.09.2020 адресована на ім`я начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, в якій представник просила державного виконавця надати їй для ознайомлення матеріали виконавчого провадження з можливістю знімати фотокопії.

Тобто, строк звернення позивача до суду в частині оскарження неправомірності дії старшого державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Скрипника В.В. щодо винесення постанови від 03.12.2019 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 42373407 та оскарження постанови про накладення штрафу від 03.12.2019 № 42373407 слід обраховувати саме з 17.09.2020, який закінчився 27.09.2020.

Натомість до суду з даним позовом позивач звернувся лише 29.09.2020. При цьому, доказів, які б надали суду можливість пересвідчитись у поважності причин пропуску строку звернення до суду заява про поновлення строку звернення до суду не містить, у заяві з чим суд приходить до висновку, що причини пропуску строку звернення до суду, які викладені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, є неповажними в цілому.

Варто звернути увагу позивача на тому, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Більш того, суд вважає за необхідне також зазначити, що при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відтак, суд пропонує позивачу вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду з даним позов, при цьому варто повторно звернути увагу позивача на те, що такі підстави мають об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та мають бути підтверджені належними доказами.

6. Також положеннями ст. 94 КАС України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Аналогічні положення визначені Національним стандартом України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003., що затверджений Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55.

Так, пункт 5.27 даного стандарту визначає, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту.

Як видно з доданих до позовної заяви документів, останні не засвідчені належним чином у визначеному законодавством порядку, оскільки відсутнє прізвище особи та її ініціали, яка засвідчила копії документів.

Наведене вище у сукупності свідчить про недотримання вимог Кодексу адміністративного судочинства України та є недоліками позовної заяви, що в свою чергу створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом подання до суду (вул. Болбочана Петра, 8, корп. 1, блок А, м. Київ, 01051) протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху:

1) уточненої позовної заяви із приведенням позовної заяви у відповідність до вимог п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 160 КАС України із обґрунтуванням вимог щодо потиправності дій кожного з державних виконавців, із зазначенням адреси електронної пошти позивача та офіційної електронної адреси відповідача, а також із зазначенням ідентифікаційного коду Святошинського РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в Єдиному державному реєстрі підприємств;

2) оригіналу документу про доплату судового збору за звернення до суду у розмірі 1681,60 грн.;

3) доказів, на які позивач посилається у позовній заяві, зокрема, всі матеріали виконавчого провадження № 42373407;

4) заяви із зазначенням інших підстави для поновлення строку звернення до суду, із наданням доказів поважності причин пропуску такого строку звернення до суду;

5) оригіналів або належним чином засвідчених копій доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача.

Керуючись статтями 160-162, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини третьої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Відповідно до положень ст. 169 та ч. 1 ст. 294 КАС України ухвала про залишення позову без руху не оскаржується.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя О.А. Кармазін