Справа № 816/3945/15
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2020-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 р.Справа № 816/3945/15
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

представника позивача - Федорович Є.І.,

представника відповідача - Сухомлина Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2016 року (головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, повний текст складено 08.02.16 року) по справі № 816/3945/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Газвидобування"

до Управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області , Головного управління ДПС у Полтавській області

про зобов`язання вчинити дії та стягнення суми бюджетного відшкодування ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Газвидобування» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- стягнути з Державного бюджету України бюджетної заборгованості з податку на додану вартість в розмірі 2 894 801 грн та пені в розмірі 869 582,36 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2016 позов задоволено частково. Зобов`язано Державну податкову інспекцію у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню ТОВ «Промислова компанія «Газвидобування» на суму 2 894 801 грн. в тому числі: за вересень 2007 року - на суму 47 232,00 грн.; за жовтень 2007 року - на суму 97 559,71 грн.; за лютий 2008 року - на суму 201 815,60 грн.; за березень 2008 року - на суму 564 417,37 грн.; за червень 2008 року - на суму 378 110,15 грн.; за липень 2008 року - на суму 275 666,67 грн.; за жовтень 2008 року - на суму 1 330 000,00 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача пеню за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість в розмірі 869 582,36 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС (далі відповідач 1) подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправомірного висновку, просила скасувати постанову суду в цій частині та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що задовольняючи позов шляхом зобов`язання відповідача 1 скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суму податку на додатну вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню, судом не враховано відсутність передбачених чинним законодавством підстав для його складення та відсутність нормативного механізму виконання судового рішення відповідачами.

Також вказує про не надання судом правової оцінки доводам відповідача про відсутність фактичного залишку невідшкодованих сум податку на додану вартість, що обліковується в інтегрованій картці ТОВ «Промислова компанія «Газвидобування», у зв`язку з тим, що 08.04.2015 в інтегрованій картці ТОВ «Промислова компанія «Газвидобування» відбулося погашення узгоджених податкових зобов`язань по податковому повідомленню-рішенню № від 14.09.2012.

Також вважає, що розрахунок пені на суму 869 582,36 грн. складений всупереч вимог чинного законодавства та є необґрунтованим, оскільки невірно визначено строк для нарахування пені, судом та не здійснено перевірки правильності розрахунку суми пені.

ТОВ «Промислова компанія «Газвидобування» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області (далі відповідач 2) не надало відзив на апеляційну скаргу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2019 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області залишено без задоволення. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2016 року по справі № 816/3945/15 залишено без змін.

За наслідками касаційного перегляду справи 22.01.2020 постановою Верховного Суду скасовано постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2016, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2020 замінено первісного відповідача у справі - Державну податкову інспекцію у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на її правонаступника - Головне управління ДФС у Полтавській області.

Замінено відповідача у справі - Головне управління ДФС у Полтавській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Полтавській області.

У судовому засіданні представник відповідача 1 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Відповідач 2 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши постанову суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ТОВ "ПК "Газвидобування" подано до ДПІ у м. Полтаві податкові декларації з податку на додану вартість: № 178014 від 19.10.2007 за вересень 2007 року, № 203864 від 20.11.2007 за жовтень 2007 року, № 22058 від 19.03.2008 за лютий 2008 року, № 57601 від 21.04.2008 за березень 2008 року, № 137505 від 21.07.2008 за червень 2008 року, № 166851 від 20.08.2008 за липень 2008 року, № 248929 від 20.11.2008 за жовтень 2008 року До зазначених декларацій з ПДВ позивачем додано розрахунки суми бюджетного відшкодування та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування (т. 1 а.с. 15-56)

За наслідками виїзних позапланових перевірок зазначених декларацій відповідачем складені акти та довідки: за вересень 2007 року - акт від 21.12.2007 року № 2612/23-2/31354329 (перевірений період з серпня по вересень 2007 року); за жовтень 2007 року - акт від 16.01.2008 року № 70/23-2/31354329 (перевірений період жовтень 2007 року); за лютий, березень, червень 2008 року - довідка від 23.09.2008 року № 1870/23-2/31354329 (перевірений період - січень, лютий, квітень, травень, червень 2008 року); за липень 2008 року - акт від 03.12.2008 року № 2434/23-2/31354329 (перевірений період - липень, серпень, вересень 2008 року); за жовтень 2008 року - довідка від 18.12.2008 року № 2534/23-2/31354329 (перевірений період - жовтень 2008 року).

Відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ "Промислова компанія "Газвидобування" з питань правових відносин із суб`єктами господарської діяльності: Представництво "Шлюмберже Оілфілд"Інтерн ЛТД"; ТОВ "Енергофінанс"; ТОВ "Петролекс"; ТОВ "Феррос-Д" по ланцюгу постачання ПЕВКП "Промтехсервіс", за рахунок яких були задекларовані суми бюджетного відшкодування у вересні, жовтні 2007 року, лютому, березні, червні, липні, жовтні 2008 року, за наслідками якої складено акт від 19.01.2009 № 69/23-2/31354329 (т. 1 а.с. 7-14).

В акті зазначено, що Товариством в порушення п.п 7.4.1 та п.п. 7.4.5 п. 7.4, п.п 7.7.1 п.7.7. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" завищено заявлену суму бюджетного відшкодування на суму 2894801 грн. 50 коп., в т. ч.: за вересень 2007 року - на 47232 грн.; за жовтень 2007 року - на 97559 грн. 71 коп.; за лютий 2008 року - на 201815 грн. 60 грн.; за березень 2008 року - на 564417 грн. 37 коп.; за червень 2008 р - на 378110,15 грн.; за липень 2008 року - на 275666, 67 грн.; за жовтень 2008 року - на 1330000 грн.

Контролюючим органом на підставі податкових повідомлень-рішень від 20 січня 2009 року № /0 та від 16 квітня 2009 року № /1 ТОВ «Промислова компанія «Газвидобування» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 2 894 801 грн.(т.1 а.с.57,58)

Платник податків, не погоджуючись з правомірністю вказаних податкових повідомлень-рішень, оскаржив останні в судовому порядку.

За наслідками судового оскарження постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року у справі №2а-44807/09/1670 спірні податкові повідомлення-рішення були скасовані. Рішення набрало законної сили.

На час звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом, заявлена ТОВ «Промислова компанія «Газвидобування» до відшкодування сума податку на додану вартість в розмірі 2 894 801 грн позивачу з Державного бюджету відшкодована не була.

У зв`язку з викладеним, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з відсутності з боку позивача порушень норм закону та підтвердження в судовому порядку правильності формування суми бюджетного відшкодування ПДВ, а отже ненадання контролюючим органом відповідного висновку органу державного казначейства про бюджетне відшкодування ПДВ є безпідставним.

Проте вважав, що позовні вимоги про стягнення відповідних сум із відповідача є не вірним способом захисту, а належним способом захисту прав позивача в даному випадку є зобов`язання відповідача 1 скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суму податку на додатну вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

Також суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки сума податку на додану вартість платнику податків з Державного бюджету не відшкодована, є підстави для стягнення пені, нарахованої у зв`язку із такою затримкою.

Надаючи правову оцінку обставинам зазначеної справи, колегія суддів зазначає наступне.

На момент виникнення спірних правовідносин алгоритм дій державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України (бюджетного відшкодування) податку на додану вартість було врегульовано ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктами 200.10 та 200.11 ст. 200 ПК України передбачено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Відповідно до п. 200.14 ст. 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган, зокрема, у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування.

Пунктом 200.15 ст. 200 ПК України визначено, що у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Невиконання такого обов`язку спричиняє порушення права платника податків на отримання з бюджету суми відшкодування ПДВ, а такі способи судового захисту як визнання протиправною бездіяльності податкового органу щодо неподання до органу казначейства висновку із зазначенням відповідної суми бюджетного відшкодування та зобов`язання податкового органу вчинити передбачені законодавством дії, спрямовані на підготовку і надання відповідного висновку органам казначейства, були сформульовані Верховним Судом України виходячи, зокрема, з аналізу чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства.

Вирішуючи питання щодо порядку бюджетного відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями контролюючих органів, ухваленими за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, або окремо від здійснення такого контролю, Верховний Суд України протягом 2012-2015 років напрацював правову позицію, відповідно до якої відшкодування з Державного бюджету України ПДВ є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а отже, суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

В подальшому, Законами України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» та від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» внесено зміни до статті 200 ПК України, зокрема, й щодо порядку бюджетного відшкодування ПДВ.

Відповідно до п.п. 200.7.1 п. 200.7 ст. 200 ПК України (далі - в редакції, чинній на момент розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції) на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з п.п. 200.7.2 п. 200.7 ст. 200 ПК України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

На підставі п. 200.15 ст. 200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Пунктом 200.12 ст. 200 ПК України, зокрема, визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої сумою бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (п. 200.13 ст. 200 ПК України).

Вказані норми статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 (далі - Порядок № 26).

Відповідно до пункту 56 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України до 01 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Однак, на даний час Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не працює.

За таких обставин, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2019 по справі № 826/7380/15 відступила від зазначеного вище висновку Верховного Суду України з огляду на те, що такі способи судового захисту як визнання протиправною бездіяльності податкового органу щодо неподання до органу казначейства висновку із зазначенням відповідної суми бюджетного відшкодування та зобов`язання податкового органу вчинити передбачені законодавством дії, спрямовані на підготовку і надання відповідного висновку органам казначейства, на час розгляду вказаної справи, з урахуванням змін до норм податкового законодавства, які регулюють спірні правовідносини, не є ефективним способом захисту, який забезпечує поновлення порушеного права платника податку, а відтак, - саме стягнення з Державного бюджету України через органи Державного казначейства України на користь платника податків заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ є ефективним способом захисту, який забезпечує поновлення порушеного права платника податків.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2014 по справі № 2а-44807/09/1670 підтверджено правомірність заявленої позивачем до відшкодування суми податку на додану вартість в розмірі 2 894 801,00 грн.

Представником відповідача 1 у судовому засіданні не заперечувалось, що заявлена ТОВ "Промислова компанія "Газвидобування" до відшкодування сума податку на додану вартість в розмірі 2 894 801,00 грн. позивачу з Державного бюджету не відшкодована.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про наявність права у позивача на бюджетне відшкодування суми податку на додану вартість у розмірі 2 894 801,00 грн.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції обрано не ефективний спосіб захисту прав, який не забезпечує поновлення порушеного права платника податку на бюджетне відшкодування ПДВ.

Враховуючи, що на час апеляційного перегляду даної справи внесені відповідні зміни до законодавства, правовову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену в постанові від 12.02.2019 по справі № 826/7380/15, колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав позивача в даному випадку є стягнення з Державного бюджету України бюджетної заборгованості з ПДВ на користь підприємства.

З огляду на зазначене, постанова суду першої інстанції в частині зобов`язання податковий орган скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню, підлягає зміні, шляхом викладенням в іншій редакції.

Доводи скаржника, про те, що процедура оскарження податкових повідомлень-рішень № /0 від 20.01.09, № /1 від 16.04.09 у справі № 2а-44807/09/1670 є незакінченою, колегія суддів вважає помилковим, оскільки у розумінні ст. 200 ПК України процедуру адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень закінчено їх апеляційним судовим переглядом, в даному випадку 22.05.2014 при прийнятті апеляційним судом рішення про їх скасування. Таким чином, саме з 22.05.2014 перевірені податковим органом суми бюджетного відшкодування в розмірі 2 894 801,50 грн є узгодженими та підлягають відшкодуванню позивачу.

Доводи апелянта про те, що 08.04.2015 в інтегрованій картці ТОВ ''Промислова компанія "Газвидобування" відбулося погашення узгоджених податкових зобов`язань по податковому повідомленню-рішенню № від 14.09.2012 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2015 по справі № 816/4475/15, яка набрала законної сили 22.02.2016 визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області щодо відображення в інтегрованій картці ТОВ "Промислова компанія "Газвидобування" за платежем: "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" погашення 08 квітня 2015 року узгоджених податкових зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням від 14.09.2012 № шляхом зменшення бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 2 219 476,00 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги про помилковий розрахунок пені за період з 23.05.2014 по 31.08.2015.

Відповідно до п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається, зокрема, при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.

Згідно п. п. 129.3.1 п. 129.3 ст. 129 ПК України нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Пунктом 200.23 ст. 200 ПК України (у редакції, чинній з 01.01.2017) встановлено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

При цьому, неподання контролюючим органом після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, а також невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування та, як наслідок, непогашення у зв`язку з цим заборгованості бюджету з податку на додану вартість, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Враховуючи те, що позивачу не відшкодовано відповідні суми бюджетного відшкодування, у встановлені законом строки, позивач набув право на нарахування пені у порядку, встановленому п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «Промислова компанія «Газвидобування» пені за несвоєчасне перерахування коштів бюджетного відшкодування за період з 23.05.2014 по 31.08.2015 у розмірі 869 582,36 грн.

Колегія суддів зазначає, що нарахування пені проведено за формулою: Y= (S x 120% x U НБУ К-дн) / R, де Y нарахована сума пені, S сума бюджетної заборгованості у розмірі 2 894 801,50 грн, U НБУ облікова ставка НБУ, що діяла у відповідному періоді, К-дн кількість днів затримки виплати, R кількість днів у календарному році.

Таким чином, сума пені у відповідному періоді складає:

- за період з 23.05.2014 по 16.07.2014 49 727,14 грн (облікова ставка НБУ 9,5%, кількість днів 55);

- за період з 17.07.2014 по 12.11.2014 141 567,69 грн (облікова ставка НБУ 12,5%, кількість днів 119);

- за період з 13.11.2014 по 05.02.2015 113 254,15 грн (облікова ставка НБУ 14%, кількість днів 85);

- за період з 06.02.2015 по 03.03.2015 48 251,98 грн (облікова ставка НБУ 19,5%, кількість днів 26);

- за період з 04.03.2015 по 27.08.2015 505 360,96 грн (облікова ставка НБУ 30%, кількість днів 177);

- за період з 28.08.2015 по 31.08.2015 10 278,52 грн (облікова ставка НБУ 27%, кількість днів 4).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на стягнення пені за період з 23.05.2014 по 31.08.2015, з урахуванням кількості днів прострочення - 466 днів, в розмірі 869 582,36 грн, що виникла внаслідок заборгованості з відшкодування ПДВ у розмірі 2 894 801,50 грн.

Апелянтом під час розгляду справи не надано іншого розрахунку суми пені або доказів на спростування розрахунку представника позивача.

В апеляційній скарзі відповідач не погоджується із розрахунком пені лише з підстав не вірного визначення строку для її нарахування, інших зауважень не висловлює.

Відповідно до абз. 3 п. 200.15 ст. 200 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2016) у разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Враховуючи, що податкові повідомлення-рішення визнані судом протиправними та скасовані постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2014, то початком нарахування пені є 23.05.2014., отже строк для нарахування пені слід відліковувати з 23.05.2014, що і зроблено позивачем.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для часткової зміни судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області задовольнити частково.

Змінити абзац другий резолютивної частини постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2016 року по справі № 816/3945/15 , виклавши його в наступній редакції:

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Газвидобування" (вул. Миру, 3, м. Полтава, 36022, ) бюджетну заборгованість з податку на додану вартість в розмірі 2 894 801 (два мільйони вісімсот дев`яносто чотири тисячі вісімсот одна) грн 00 коп.

В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2016 по справі № 816/3945/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 07.10.2020 року