Справа № 240/12162/20
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Нагірняк М.Ф.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування протоколу №45 від 20.03.2020, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу.
В позові зазначається, що Позивач проходив військову службу по мобілізації з 24.03.2014року по 31.03.2015року та приймав участь в бойових діях, під час яких отримав травму, що призвела до захворювання. 28.05.2015року під час огляду Житомирською МСЕК-2 Позивачу було встановлено 25 відсотків втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини. З 14.11.2019року Житомирською МСЕК-2 підчас первинного огляду Позивачу встановлена третя група інвалідності внаслідок травми та захворювання, пов`язаних із захистом Батьківщини, що надає право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01 січня відповідного календарного року.
На своє звернення до Відповідача отримав протиправну оскаржувану відмову у призначенні та виплаті такої одноразової допомоги.
Ухвалою суду від 04.08.2020року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представник Житомирського обласного військового комісаріату, Третьої особи, направив до суду письмові пояснення, в яких проти позову заперечив з підстав, аналогічних доводам, наведеним у відзиві Представника Міністерства оборони України.
Дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.
Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовців, як складової їх соціального захисту, регулюються правовими нормами Закону України від 20 грудня 1991 року N 2011-XII "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон N 2011-XII) в редакції, що були чинні на день виникнення таких відносин.
Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону N 2011-XII).
За змістом статті 16 зазначеного Закону N 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, Позивач в період з 24.03.2014року по 31.03.2015року приймав участь в бойових діях, під час яких отримав травму, що в подальшому призвела до захворювання (а.с.15).
26.11.2019року під час первинного огляду Житомирською МСЕК-2 Позивачу з 14.11.2019року встановлена третя група інвалідності внаслідок травми та захворювання, пов`язаних із захистом Батьківщини (а.с.17).
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що за результатами розгляду заяви Позивача оскаржуваним рішенням Відповідача в особі комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсацій (протокол №45 від 20.03.2020року), було відмовлено в призначенні вказаної допомоги. Вказане рішення мотивоване встановленням Позивачу третьої групи інвалідності понад 2-х річний термін після первинного встановлення часткової втрати (25%) працездатності без встановлення йому інвалідності (а.с.18).
Таке рішення Відповідача відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.
Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону N 2011-XII (в редакції на час спірних відносин) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року N 975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок N 975).
Відповідно до пункту 3 Порядку N 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України така правова позиція Верховного Суду підлягає врахуванню судом при розгляді даної справи.
Суть спору між сторонами в даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності у Позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням за результатами огляду МСЕК Позивачу з 14.11.2019року третьої групи інвалідності внаслідок травми та захворювання, пов`язаних із захистом Батьківщини.
Суд вважає, що Позивач та його представник помилково ототожнюють та змішують поняття "огляд" (первинний чи повторний) із поняттям "встановлення" (первинного чи повторного) та помилково ототожнюють "огляд" (первинний чи повторний) із підставою для призначення та отримання військовослужбовцем одноразової грошової допомоги.
Відповідно до положень ст.16 Закону N2011-XII лише загибель (смерть), поранення (контузії, травми, каліцтва) або захворювання військовослужбовців, в тому числі строкової служби, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві як страхові випадки - є підставами для призначення та виплати одноразової грошової допомоги.
Тобто, в розумінні вказаних положень ст.16 Закону N2011-XII підставою для призначення Позивачу одноразової грошової допомоги є отримання ним травми, що мало місце 14.10.2014року під час перебування на військовій службі, яка в подальшому призвела до відповідного захворювання (а.с.15).
Загальновідомо, що залежно від ступеня втрати здоров`я (працездатності) встановлюється група інвалідності та визначається її три групи (I, II та III). В розумінні положень Закону N2011-XII обсяг втрати працездатності вказаними особами, в тому числі із встановленням інвалідності, лише впливає на розмір такої одноразової грошової допомоги.
Приписами частини четвертої ст.16-3 Закону N2011-XII в редакції на день отримання Позивачем поранення (14.10.2014року), в редакції на день встановлення Позивачу часткової втрати (25%) працездатності без встановлення йому інвалідності в результаті отриманої травми при виконанні обов`язків військової служби (28.05.2015року) та на день встановлення третьої групи інвалідності внаслідок травми і захворювання, пов`язаних із захистом Батьківщини ( 14.11.2019року) було передбачено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Тобто, законодавець протягом вказаного періоду прямо передбачав право вказаних осіб на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі за наявності під час повторного огляду встановлення вищої групи інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, зумовленими одним і тим же страховим випадком.
Разом з тим, законодавець в даній правовій нормі (ч.4 ст.16-3 Закону N2011-XII) прямо зазначав, що вказане право може бути реалізовано виключно за умови, що таке встановлення вищої групи інвалідності або більший відсоток втрати працездатності мали місце протягом двох років.
Суд враховує доповнення пункту 4 статті 16-3 Закону N2011-XII абзацом другим згідно із Законом України від 06.12.2016 р. N 1774-VIII, яким зазначалося, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
Разом з тим, на думку суду, таке доповнення правової норми законодавцем не змінює правове регулювання спірних відносин, а лише стилістично уточнює суть правової норми в цілому.
Судом встановлено, що первинне встановлення Позивачу 25% втрати працездатності мало місце з 28.05.2015року, а повторне встановлення втрати працездатності (3-я група інвалідності) мало місце з 14.11.2019року, були зумовлені однією і тією ж підставою - травмою, що мала місце 14.10.2014року під час перебування на військовій службі, та подальшим захворюванням, зумовленим цією травмою. Інші підстави (травми, поранення, тощо під час перебування Позивача на військовій службі) для призначення Позивачу одноразової грошової допомоги у розумінні вимог Закону N2011-XII відсутні, так як Позивач з 31.03.2015року взагалі звільнений з військової служби.
Зазначене свідчить, що період між встановлення Позивачу 25% втрати працездатності (28.05.2015року) та повторним встановлення втрати працездатності (3-я група інвалідності) (14.11.2019року), які були зумовлені однією і тією ж підставою, значно перевищує передбачені законодавцем два роки.
Отже, Позивачем не дотримано умов, передбачених ч.4 ст.16-3 Закону N2011-XII для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Та чи інша періодичність та кількість медичних оглядів Позивача, зумовлених однією і тією ж страховою подією - травмою, що мала місце 14.10.2014року під час перебування на військовій службі, та подальшим захворюванням, зумовленим цією травмою, не може слугувати самостійними підставами для призначення Позивачу одноразової грошової допомоги у розумінні вимог Закону N2011-XII.
Виходячи з вищевикладеного, суд робить висновок, що позовні вимоги Позивача не ґрунтуються на чинному законодавстві України, є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.
Відмова в задоволенні позову виключає можливість встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Суд вважає також безпідставними доводи Позивача, наведені у позові, щодо необхідності врахування правової позиції Верховного Суду, викладених в постановах від 20.02.2020року у справі № 806/714/18, від 04.03.2020року у справі № 240/5765/18, так як в даних судових рішеннях Верховний Суд містяться висновки щодо інших обставин справ.
Одночасно суд вважає безпідставними доводи Відповідача, наведені у відзиві на позов, щодо необхідності зупинення провадження в даній справі.
Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України, для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі відсутні.
Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк