Справа № 676/3990/20
Суддя: Шевцова Л. М.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 676/3990/20
Номер провадження 2-а/676/95/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді - Шевцової Л.М.

з участю секретаря судового засідання Сопрун С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Камянець-Подільському справу № 676/3990/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Херсонській області старшого лейтенанта поліції Кушнірова Дмитра Олександровича, Управління патрульної поліції в Херсонській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

07.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Херсонській області старшого лейтенанта поліції Кушнірова Д.О., про скасування постановии про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою суду від 12.08.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято, відкрито спрощене провадження у справі, залучено до участі у справі співвідповідачем Управління патрульної поліції в Херсонській області, та призначено до судового розгляду.

В обґрунтування вимог позивач ОСОБА_1 вказує, що згідно постанови порушення полягало в тому, що він 29.07.2020 року, на а/д М14 203 км 500 м, керуючи автомобілем VOLVO FH 420, номерний знак НОМЕР_1 , буксирував напівпричіп SCHMITZ SKI 24, номерний знак НОМЕР_2 та перевозив вантаж, маса якого на строєну вісь склала 25300 кг при нормі 24000 кг, не маючи дозволу національної поліції, чим порушив п. 22.5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП України. Вказаною постановою на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Вважає дану постанову незаконною, і такою, що підлягає скасуванню, так як зазначеного в ній порушення не вчиняв.

Представник Управління патрульної поліції в Херсонській області, в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Подав відзив на позов та просить в задоволенні його відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в судовому розгляді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 29.07.2020 року, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем VOLVO FH 420, номерний знак НОМЕР_1 , буксирував напівпричіп SCHMITZ SKI 24, номерний знак НОМЕР_2 та перевозив вантаж (азотно-фосфорне добриво) за маршрутом м. Херсон с. Кринички Миколаївської області, близько 21.00 год. на а/д М14 203 км 500 м, був зупинений працівниками поліції та службою Укртрансбезпеки для проведення зважування. За результатами якого, встановлено, що він перевозив вантаж, маса якого на строєну вісь склала 25300 кг при нормі 24000 кг, чим порушив п. 22.5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП України. Вказаною постановою на останнього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Частиною 1 статті 132-1 КУпАП визначено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю» від 11.09.2019 року № 54-ІХ, який набрав чинності 25.09.2019 року, статтю 132-1 КУпАП доповнено частиною другою та приміткою.

Згідно примітки до вказаної норми права дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Крім того, позивач вказує, що працівники поліції та Укртрансбезпеки вимагали у нього дозволу від національної поліції на перевезення небезпечного багато габаритного вантажу,що також не передбачено.

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Діючим законодавством взагалі забороняється дозвіл, яким би було дозволено рух великовагових транспортних засобів із подільним вантажем.

Здійснюючи перевезення подільного вантажу (азотно-фосфорного добрива), що підтверджується копією товарно-транспортної накладної серії ПЗО №242, приєднаної до матеріалів справи, ОСОБА_1 не повинен отримувати дозвіл на рух, на участь в дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оскільки на перевезення подільних вантажів такий дозвіл не передбачений.

Виходячи з викладеного, слід вважати, що вимагати у перевізника дозвіл на участь в дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні з подільним вантажем, та притягувати перевізника до відповідальності за відсутність у нього такого документу, який йому апріорі не може бути виданий, є протиправним.

Жодних доказів правопорушення працівник поліції позивачу не надав і до матеріалів справи не долучив.

Дії працівника поліції не відповідають вимогам законодавчих актів, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі підлягає скасуванню оскільки згідно ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст.10 КУпАП вказує, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, позивач не визнає.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа), а поліцейський, який виносив оскаржувану постанову є саме такою особою, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

При цьому, постанова у справі про адміністративне правопорушення є рішенням суб`єкта владних повноважень у правовідносинах щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, одним із принципів, яким має відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень має уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, має бути мотивованим.

Тому, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб`єкт владних повноважень, яким є поліцейський, зобов`язаний системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Враховуючи вищевикладене, та, зокрема те, що відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП органи Національної поліції України звільнено від обов`язку складати протокол про адміністративне правопорушення, посилання на належні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, мають міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

В іншому випадку, в разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Оскаржувана постанова не містить посилань на перелічені статтею 251 КУпАП докази вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, оскільки такі посилання в даній постанові відсутні.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стаття 8 Закону України Про Національну поліцію зазначає, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Тому позивач стверджує, що зазначеного у постанові правопорушення він не скоював ані умисно, ані з необережності, а тому не вбачає підстав для свого притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень,дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень,обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення,дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Судом не встановлено, а відповідачами не надано належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.132-1 КУпАП,а тому позов його підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Керуючись ст. 243 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Постанову серії ЕАМ № 2896037, інспектора Управління патрульної поліції в Херсонській області старшого лейтенанта поліції Кушнірова Дмитра Олександровича, від 29.07.2020 року про притягнення ОСОБА_1 , 1986 року народження, ІПН НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього штрафу в розмірі 510 грн. - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поневолення строку на апеляційне оскарження.

Суддя Л. М. Шевцова