Справа № 120/4051/20-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 жовтня 2020 р. Справа № 120/4051/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ТОВ "Алекскредит" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ТОВ "Алекскредит" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач повідомила, що державним виконавцем протиправно відкрито виконавче провадження за виконавчим написом нотаріуса та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2020 року ВП №61822439. Так, позивач зазначила, що оскаржуваною постановою прийнято до виконання виконавчий документ не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.

Ухвалою суду від 18.08.2020 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки, шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі, а саме: в сумі 840,80 грн. за наступними реквізитами: одержувач: УК у м. Вінниці/отг м.Вінниця/22030101, , банк: Казначейство України (ел.адм.подат.), рахунок: UA4002856, призначення платежу: судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Вінницький окружний адміністративний суд.

31.08.2020 року позивачем усунуто виявлені судом недоліки.

Головуючий суддя Бошкова Ю.М. відповідно до наказу Вінницького окружного адміністративного суду від 19.08.2020 року №106-В/К перебувала у відпустці з 31.08.2020 року по 09.09.2020 року.

Головуючий суддя Бошкова Ю.М. відповідно до наказу Вінницького окружного адміністративного суду від 09.09.2020 року №112-В/К перебувала у відпустці з 10.09.2020 року по 11.09.2020 року.

Ухвалою суду від 14.09.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку, визначеному ст. 287 КАС України. Судове засідання призначено на 20.08.2020 року. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву та витребувано належним чином засвідченні копії матеріалів виконавчого провадження №61822439.

Ухвалу суду від 14.09.2020 року надіслано відповідачу, про що свідчить відповідна довідка, яка міститься у матеріалах справи, проте вимоги ухвали суду від 14.09.2020 року залишились не виконані та не повідомлено суду про причини неможливості надання до суду витребуваних доказів. Також відповідач не надав відзиву на позовну заяву.

Представники сторін у судове засідання 24.09.2020 року не прибули, повідомлені своєчасно та належним чином про дату, час та місце судового розгляду.

Ухвалою суду від 24.09.2020 року повторно витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни належним чином засвідченні копії матеріалів виконавчого провадження №61822439 та відкладено судове засідання на 01.10.2020 року.

30.09.2020 року відповідачем надіслано до суду витребувані судом докази. Крім того, відповідачем подано до суду клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 01.10.2020 року з метою надання приватному виконавцеві виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірі Леонідівні часу для підготовки відзиву на позовну заяву.

Позивач у судове засідання 01.10.2020 року не прибула та подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Ухвалою суду від 01.10.2020 року клопотання відповідача задоволено та відкладено судове засідання на 09.10.2020 року.

Станом на 10:00 год. 09.10.2020 року відповідач не подала відзив на позовну заяву.

Позивач у судове засідання не з`явилася та подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач та третя особа у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Статтею 268 КАС України, встановлено особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду окремих категорій адміністративних справ. Так, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Відповідно частини 1 статті 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, враховуючи положення статті 268 КАС України, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Частиною 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 04.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В. вчинений виконавчий напис №6610 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості в розмірі 15470,00 грн.

14.04.2020 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61822439 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В. №6610 від 04.04.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості в розмірі 15470,00 грн.

Вважаючи постанову приватного виконавця від 14.04.2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП №6182239 протиправною, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 1 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 3 частини першої статті 3 названого Закону, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 23 Закону України від 02.06.2016 року №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частиною першою статті 25 Закону №1403-VIII передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

В той же час, відповідно до частини другої цієї статті, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Місце виконання рішення згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за №512/5, визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Частиною другою статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

За змістом статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що ними визначені вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому, згідно з частиною третьою статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

При цьому, в силу положень частини другої статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджується відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Так, згідно виконавчого напису від 04.04.2020 року про звернення стягнення з громадянки ОСОБА_1 адреса реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 з 04.03.2010 року та адреса проживання АДРЕСА_2 .

В той же час, як видно зі змісту оскаржуваної постанови від 14.04.2020 року, адресою боржника зазначено: АДРЕСА_2 .

Разом із тим, як слідує із наявної у матеріалах справи копії паспорта ОСОБА_1 вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 04.03.2010 року.

При цьому, слід враховувати те, що відкриваючи виконавче провадження ВП №61822439 із зазначенням адреси боржника: АДРЕСА_2 ., копію самої постанови про відкриття такого виконавчого провадження було направлено відповідачем як за адресою - АДРЕСА_2 , так і за адресою - АДРЕСА_1 .

Згідно з положеннями частин 1, 2, 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

За приписами Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України" місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої фізична особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої фізична особа проживає строком менше шести місяців на рік. Реєстрацією місця проживання або місця перебування фізичної особи є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестись офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

При цьому, підтвердженням реєстрації місця проживання або місця перебування фізичної особи є довідка, яка видається органом реєстрації. Також, відомості про місце проживання та місце перебування особи можуть вноситись до наступних документів: паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.

Частиною 3 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

З аналізу наведених норм судом встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання чи перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

В той же час, суд враховує і те, що позивач не повідомляв про адресу реєстрації у м. Києві, що вбачається з копії договору про споживчий кредит, натомість у виконавчому написі приватного нотаріуса та заяві про примусове виконання рішення зазначено дані відносно боржника як місце реєстрації, так і місце проживання, остання, в свою чергу, не відповідає дійсності на думку позивача, оскільки за зазначеною адресою вона не проживала ніколи.

Більш того, на думку суду відповідач мав би надати перевагу місцю реєстрації позивача, оскільки дані відомості є зареєстрованими у встановленому законом порядку, що підтверджуються копією паспорта позивача.

Висновки аналогічного характеру викладені в постанові Верховного Суду від 30.04.2020 року у справі №580/3311/19.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що відповідач має право на ведення незалежної професійної діяльності у виконавчому окрузі м. Києва та це можливо у випадку, якщо місце проживання або місцезнаходження боржника зареєстроване у м. Києві або ж майно боржника знаходиться у м. Києві.

Згідно з ч. 5 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Будь-яких інших доказів на підтвердження реєстрації позивача та/або його проживання у виконавчому окрузі м. Києва, матеріали справи не містять.

Наведене є підставою для висновку, що на момент відкриття виконавчого провадження приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна не володіла достовірною інформацією про фактичне проживання боржника за вказаною адресою у м. Києві.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки зареєстроване місце проживання позивача знаходиться поза межами виконавчого округу відповідача, у нього не було повноважень щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №6610 від 04.04.2020 року.

За таких обставин, суд вважає, що постанова про відкриття виконавчого від 14.04.2020 року, прийнята відповідачем з порушенням вимог Закону №1404-VІІІ, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідач, в порушення вимог частини 2 статті 77 КАС України, не довів законність та обґрунтованість власного рішення, що є предметом оскарження позивачем.

Натомість позивач, на виконання вимог частини 1 статті 77 КАС України, довела обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заявлений позов слід задовольнити в повному обсязі.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження №61822439 від 14.04.2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни сплачений ним судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення у повному обсязі виготовлене 09.10.2020 року.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна